Справа № 133/1580/24 
Провадження № 33/801/337/2025
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач: Береговий О. Ю.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2025 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О. Ю.,
за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Вовка Н. Р.
розглянув апеляційну скаргу адвоката Вовка Назарія Романовича на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03 лютого 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №651726 від 22 травня 2024 року, цього ж дня о 11.45 год. у с. Самгородок по вул. Південна біля будинку №24, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився під час ведення відеозапису на місці і в лікувальному закладі. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.
Не погоджуючись із такою постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 – адвокат Вовк Н. Р. оскаржує її в апеляційному порядку. Вважаючи оскаржувану постанову винесеною за неповного з`ясування обставин справи, неналежного дослідження доказів, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а провадження у справі – закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу адвокат вказує на не дослідження відеозапису з нагрудних камер поліцейських та не врахування, що відеозапис містить переривання тривалістю у 12 хвилин, що ставить під сумнів об`єктивність та повноту зафіксованих доказів. Тоді як у цей період працівниками поліції здійснювався психологічний тиск, що вплинуло на дії та рішення ОСОБА_1 .
Крім того, у апеляційній скарзі адвокатом порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Дане клопотання обґрунтоване тим, що апеляційна скарга вперше була подана 12 лютого 2025 року, однак, постановою апеляційного суду була повернута у зв`язку із відсутністю витягу з договору про надання правової допомоги. Затримка у поданні повторної апеляційної скарги обумовлена поважними причинами, зокрема, тим, що копію постанови суду першої інстанції отримано із значною затримкою, що унеможливило своєчасне оформлення документів для апеляційного оскарження, при реєстрації документів у підсистемі «Електронний суд» виникли технічні труднощі. Поряд з цим вказує, що недолучення витягу з договору є технічною помилкою, яка усунута.
Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, слід зазначити таке.
Згідно зі ст. 294 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Із матеріалів справи слідує, що оскаржувана постанова винесена Козятинським міськрайонним судом Вінницької області 03 лютого 2025 року. Вперше апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції адвокатом Вовком Н. Р. подана 12 лютого 2025 року, тобто в межах встановленого законом строку на апеляційне оскарження, однак, постановою Вінницького апеляційного суду від 19 лютого 2025 року була йому повернута у зв`язку із ненаданням доказів на підтвердження повноважень на апеляційне оскарження постанови суду. 03 березня 2025 року адвокатом Вовком Н. Р. повторно подана апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції, проте, постановою апеляційного суду від 12 березня 2025 року була повернута, оскільки апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження, а адвокатом відповідне клопотання заявлено не було. Наразі, згідно відтиску штемпеля вхідної кореспонденції суду апеляційна скарга подана адвокатом через підсистему «Електронний суд» 18 березня 2025 року.
З огляду на вищенаведене, причини пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, тому такий строк слід поновити.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адміністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо підчас розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. Згідно з п. 2 ч. 8 цієї статті за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Відповідно до положень ст. 251 КУпАП вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення доводиться доказами. Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.
Як убачається із матеріалів справи, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №651726 від 22 травня 2024 року, цього ж дня о 11.45 год. у с. Самгородок по вул. Південна біля будинку №24, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився під час ведення відеозапису на місці і в лікувальному закладі. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, внаслідок чого складений даний протокол.
До протоколу додані акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 22 травня 2024 року до КП «Козятинська ЦРЛ», згідно із якими у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Також зазначено, що огляд не проводився у зв`язку із відмовою. 
Крім того, до матеріалів справи долучений відеозапис з нагрудної камери поліцейського, яким зафіксовано хронологію подій 22 травня 2024 року за участю ОСОБА_1 .
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, встановлений чіткий алгоритм дій щодо проведення огляду водія на стан алкогольного (іншого) сп`яніння і оформлення його результатів. 
Відповідно до п. 2, 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до п. 6, 7 Розділу І цієї Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
Відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ураховуючи склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об’єктивна сторона цього правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у передачі керування транспортними засобами особі, яка перебуває у стані такого сп’яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп’яніння.
Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку, що його вина цілком доведена матеріалами справи. Факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння зафіксований відповідними, належними достовірними та достатніми доказами, які узгоджуються між собою, із іншими доказами у справі та є підтвердженням наявності у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у його відмові як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
За викладених фактичних та об`єктивних обставин справи з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній постанові суду першої інстанції від 03 лютого 2025 року, слід погодитися, оскільки вони є правильними, належно умотивованими в установленому порядку.
Оцінюючи доводи захисника стосовно недопустимості як доказу відеозапису з нагрудної камери поліцейського, з посиланням на те, що такий відеозапис переривається на 12 хвилин, апеляційний суд звертає увагу, що суд при розгляді справи аналізує лише той об`єм доказів, який наданий суду. Зміст подій зафіксованих на відеозаписі, не зважаючи, що цей запис дійсно переривається, не позбавляє об`єктивної можливості скласти фактичну картину подій правопорушення та складення протоколу. Тобто відеозапис повністю узгоджується з обставинами справи, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та долученими до нього доказами, не змінює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду. 
Окрім того, обов`язок поліцейського вести відеозйомку безперервно не є абсолютним та відповідно до вимог п. 5, 8 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису поліцейський має право відступити від цих вимог за певних умов.
Отже, відсутність безперервного відеозапису обставин події не спростовує висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Будь-яких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) скаржник не надав, а відтак доводи щодо психологічного тиску працівниками поліції на ОСОБА_1 суд відхиляє, як безпідставні та необґрунтовані. 
Жодних інших доводів захисником у апеляційній скарзі не наведено. 
Таким чином, доводи, на які посилається скаржник, не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. У цілому мотиви скарги не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права. 
З урахуванням викладеного апеляційний суд не знаходить законних, ґрунтовних та об`єктивних підстав для скасування правильної, законної та справедливої постанови судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_1 – адвоката Вовка Назарія Романовича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити захиснику ОСОБА_1 – адвокату Вовку Назарію Романовичу строк на апеляційне оскарження постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03 лютого 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Вовка Назарія Романовича залишити без задоволення.
Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03 лютого 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду О. Ю. Береговий