ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/9389/24                        Головуючий суддя І інстанції Скотар А. Ю.
Провадження № 22-ц/818/405/25                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Заява про забезпечення (скасування забезпечення) позову або доказів

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року                                                                                  м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого                                        Яцини В.Б.
суддів колегії                                        Мальованого Ю.М.,        Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання        Холод М.В., 
               
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Сіті Фінанс» на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 26 серпня 2024 року, по цивільній справі № 643/9389/24, за заявою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Букіна Олексія Сергійовича про забезпечення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Вілард», Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Сіті Фінанс» про застосування наслідків недійсності правочину,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 22.08.2024 через свого представника адвоката Букіна О.О. звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Вілард», Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Сіті Фінанс» про застосування наслідків недійсності правочину, у якому просить суд застосувати до Попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна № BASE-139 від 18.10.2021, укладеного між АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Вілард» (Продавець) від імені та в інтересах якого діяло Товариство з обмеженою відповідальністю «Строй Сіті Фінанс» (Повірений продавця) та ОСОБА_1 (Покупець) наслідки недійсності нікчемного правочину та стягнути солідарно з Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Вілард» та ТОВ «Строй Сіті Фінанс» на користь ОСОБА_1 498047,70 грн безпідставно набутих коштів; здійснити розподіл судових витрат у порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України.

Разом з позовною заявою представником позивачки було подано заяву про забезпечення позову, у якій поставлено питання про забезпечення позову шляхом встановлення заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, у тому числі, але не обмежуючись: державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію права власності та інших речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації права власності та інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо об`єкту нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2353052563101, тип об`єкта: квартира, об`єкт житлової нерухомості: Так, опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 22.1, житлова площа (кв.м): 19.7, Опис: 1-кімнатна квартира, Адреса: АДРЕСА_1 , Номер відомостей про речове право: 46440757, тип речового права: право власності, розмір частки: 1, власники: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «ВІЛАРД», код ЄДРПОУ: 42947330.
В обґрунтування заяви зазначено, що у власності відповідача ТОВ «Строй Сіті Фінанс» відсутнє будь яке нерухоме або рухоме майно, у власності відповідача АТ «Вілард» перебуває 68 об`єктів нерухомого майна – смарт-квартири площею в середньому 19-22 кв.м. у будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Усі об`єкти нерухомості, що належать на праві власності АТ «Вілард» не перебувають в іпотеці або заставі, тому можуть бути в будь-який момент відчужені відповідачем або переданні ним в якості забезпечення виконання зобов`язань. Подальший продаж/дарування/міна/обтяження іпотекою майна, що належить відповідачу АТ «Вілард» на праві власності призведе до фактичної неможливості виконання рішення суду у справі та позбавить позивача єдиної можливості поновити порушені майнові права.
Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 26 серпня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
Заборонено будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, у тому числі, але не обмежуючись: державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (в т.ч. до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) записи про державну реєстрацію права власності та інших речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації права власності та інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо об`єкту нерухомого майна:
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2353052563101, тип об`єкта: квартира, об`єкт житлової нерухомості: Так, опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 22.1, житлова площа (кв.м): 19.7, Опис: 1-кімнатна квартира, Адреса: АДРЕСА_1 , Номер відомостей про речове право: 46440757, тип речового права: право власності, дата, час державної реєстрації: 31.01.2022 16:20:43 Державний реєстратор: приватний нотаріус Макушева Наталія Віталіївна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 63161230 від 31.01.2022 16:26:02, приватний нотаріус Макушева Наталія Віталіївна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська обл. Документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: 46, виданий 31.01.2022, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Макушева Н.В. Розмір частки: 1 Власники: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «ВІЛАРД», код ЄДРПОУ: 42947330, країна реєстрації: Україна.
В апеляційній скарзі ТОВ «Строй Сіті Фінанс» посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу скасувати та у задоволенні заяви відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу застосував положення п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України - заборонив вчиняти певні дії. Але, при цьому заборонив не відповідачам вчиняти якісь дії, а заборонив іншим особам – будь яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо певного нерухомого майна. Тобто судом прийнято рішення заборонити вчиняти певні дії саме «іншими особами», а ні відповідачами. А заборона «іншим особам» вчиняти дії регулюється іншим положенням цивільного процесуального законодавства, а саме п. 4 ч. 1. ст. 150 ЦПК України, згідно з яким така заборона «іншим особам» вчиняти дії може бути застосована лише до предмету спору.
При цьому, предметом спору в даній справі є грошові кошти сплачені позивачем за Попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна №BASE -139 від 18.10.2021 р., а саме квартиру АДРЕСА_3 , літ. Ж. А отже, квартира АДРЕСА_4 , щодо якої судом застосовані заходи забезпечення позову, не має жодного відношення до предмету спору, а відповідно судом неправомірно застосовані такі заходи. 
Таким чином, судом при винесені оскаржуваної ухвали про застосування заходів забезпечення позову щодо заборони іншим особам - будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, яке не є предметом спору, порушено норми процесуального права.

Отже, позивачем не доведена, та взагалі відсутня, умисна неправомірна поведінка відповідача, яка б свідчила про його наміри ухилятися від виконання рішення суду. Позивачем не надано будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст. 77 - 79 Цивільного процесуального кодексу України, які б підтверджували наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заявленого позивачем заходу до забезпечення позову у даній справі, у той час як посилання на потенційну загрозу ускладнення чи унеможливлення виконання рішення не є достатньо обґрунтованими.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.
Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про судове засідання, що відповідно до ст.ст. 131, 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, та вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вказаним вимогам оскаржене судове рішення не відповідає.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд зазначив, що з позовної заяви, ціною позову є 498047,70 грн, позивач просить накласти заборону вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 22.1 кв.м., отже засіб забезпечення позову співмірний із заявленими позовними вимогами.
Проте погодитись з такими висновками суду не можна.
Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.
За ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).
Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до подання позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених або оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам було роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Відповідно до п. п. 2-3, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у п.п. 1-9 цієї частини.
Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 11, 12, 81 ЦПК України (змагальність сторін та пропорційність у цивільному судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням, зокрема, того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права цього учасника (відповідача), а відповідно, чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову у випадку, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом (такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 904/5876/19, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).
Якщо позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, має застосовуватись та досліджуватись така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Має також досліджуватись, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Колегія суддів звертає увагу, що заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших учасників юридичної особи.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач зазначив, що у власності відповідача ТОВ «Строй Сіті Фінанс» відсутнє будь яке нерухоме або рухоме майно, у власності відповідача АТ «Вілард» перебуває 68 об`єктів нерухомого майна – смарт-квартири площею в середньому 19-22 кв.м. у будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Усі об`єкти нерухомості, що належать на праві власності АТ «Вілард» не перебувають в іпотеці або заставі, тому можуть бути в будь-який момент відчужені відповідачем або переданні ним в якості забезпечення виконання зобов`язань.
Предметом спору у даній справі є грошові кошти, сплачені за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна від 18.01.2021 року, а саме квартиру АДРЕСА_3 .
З доданого до апеляційної скарги попереднього договору купівлі-продажу від 21.12.2021 з певною фізичною особою – громадянином України вбачається. О квартира АДРЕСА_4 належить особі, яка не є учасником даного судового процесу.
Згідно ч. 2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Суд першої інстанції на вказані норми цивільного процесуального права належної уваги не звернув та застосував заходи забезпечення позову щодо заборони іншим особам - будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, яке не є предметом спору, внаслідок чого такі заходи не можна вважати співмірними, вони виходять поза межі предмету спору, порушують вказану норму процесуального права та не відповідають завданню цивільного судочинства, визначеному у ст. 2 ЦПК України.
Оскільки ухвала про забезпечення позову порушує вказані норми цивільного процесуального права, що призвело до помилкового задоволення заяви, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує оскаржене судове рішення та ухвалює нове про залишення заяви про забезпечення позову без задоволення.
Керуючись ст.ст. 259, ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Сіті Фінанс» задовольнити.
Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2024 року скасувати.
Заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Букіна Олексія Сергійовича про забезпечення позову залишити без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складений 14 квітня 2025 року.

Головуючий                                                                 В.Б. Яцина.

Судді колегія                                                                 Ю.М. Мальований.

О.Ю. Тичкова.