КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №759/232/24                                                                                    Головуючий у І інстанції - Горбенко Н.О.
апеляційне провадження №22-ц/824/8266/2025                                   Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
01 квітня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
за участю секретаря Миголь А.А.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2025 року 
у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
 
установив:
 
У січні 2024 року КП «Київтеплоенерго» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
Свої вимоги мотивувало тим, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 10 квітня 2018 року №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
На виконання вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року та правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34.
Зазначає, що відповідачі є споживачами централізованого опалення та постачання гарячої води, які воно їм постачає за адресою: АДРЕСА_1 . 
Від наданих послуг у встановленому чинним законодавством порядку відповідачі не відмовлялися, претензій щодо неотримання чи ненадання послуг не подавали, своєчасно не сплачували кошти за надані ним послуги централізованого опалення та постачання гарячої води, у зв`язку з чим, станом на 01 червня 2023 року утворилася заборгованість у сумі 135365,01 грн.
Крім того, на підставі укладеного 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП Київтеплоенерго» Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) та Додатків до нього, просило стягнути з відповідачів заборгованість, що утворилась до 01 травня 2018 року у сумі 63685,93 грн.
Враховуючи вищевикладене, просило суд, стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість:
- за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 13498,02 грн.;
- за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 50187,91 грн.;
- за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 19317,67 грн.;
- за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 74689,43 грн.;
- за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 14167,05 грн.;
- за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 27190,86 грн.
- витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33грн.;
- судовий збір у розмірі 2985,76 грн.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2025 року зазначений вище позов задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської державної адміністрації «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 19317, 67 грн; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 74689,43 грн; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 14167,05 грн; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 27190,86 грн, а всього стягнуто 135365,01 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської державної адміністрації «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» витрати по оплаті судового збору у розмірі 676,82 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської державної адміністрації «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» витрати по оплаті судового збору у розмірі 676,82 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської державної адміністрації «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» витрати по оплаті судового збору у розмірі 676,82 грн.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської державної адміністрації «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме у розмірі 30 грн.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» витрати за надання інформації у розмірі 197,58 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог, КП «Київтеплоенерго» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити вимоги про стягнення заборгованості, а саме: стягнути з відповідачів заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 13498,02 грн., заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 50187,91 грн. та судовий збір.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається зокрема на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, а також зазначає, що звертаючись до суду першої інстанції з даним позовом було надано всі належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог.
Зокрема суду було надано договір про відступлення прав вимоги (цесії) №602-18 від 11 жовтня 2018 року, за умовами якого воно прийняло на себе право вимоги до відповідачів оплати спожитих ними послуг за період до 01 травня 2018 року у розмірі 63685,93 грн.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним задовольнити її частково з наступних підстав.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за спожите до 01 травня 2018 року централізоване опалення та постачання гарячої води, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на підтвердження наявності такої заборгованості не надано до суду жодного доказу.
Однак, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не може погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з такого.
Судом встановлено та як вбачається з матеріалів справи, за розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.
З 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».
З матеріалів справи вбачається, що відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_2 .
Таким чином встановлено, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які постачаються позивачем за вказаною адресою.
Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 01 червня 2023 року, починаючи з 01 травня 2018 року утворилась заборгованість, яка становить 135365,01 грн.
Крім того, судом установлено, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго»  укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18, згідно з яким ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло права грошової вимоги до боржника з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору.
Відповідно до Додатку №1 та/або до Додатку №2 до договору цесії позивач прийняв право вимоги про стягнення заборгованості до відповідачів за спожиті послуги з централізованого опалення в сумі 13498,02 грн. та послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 50187,91 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до ст.ст. 19, 25 ЗУ «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. 
У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.
Відповідно до ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630.
Відповідно до п. 8 Правил, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відповідно до ч. 7 статті 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.
Відповідно до п. 1.2 договору про відступлення права вимоги (цесії) №602-18 від 11 жовтня 2018 року, перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається в Додатку №1 та Додатку №2 до цього договору. 
Всі права вимоги переходять від Кредитора до Нового кредитора в момент підписання сторонами Додатку №1 та Додатку №2 до цього договору.
Однак, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки наданим позивачем доказам, що призвело до передчасних та помилкових висновків про недоведеність позовних вимог, щодо наявності у відповідачів заборгованості перед позивачем за спожиті послуги до 01 травня 2018 року.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до додатку №1 та №2 до договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до відповідачів за спожиті послуги з централізованого опалення в сумі 13498,02 грн. та послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 50187,91 грн., а разом 63685,93 грн.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, щодо стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті ними послуги з централізованого опалення до 01 травня 2018 року, та за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог.
При цьому, колегія суддів виходить з того, що ОСОБА_2 було подано до суду першої інстанції заяву про застосування строку позовної давності, в якій вона просила застосувати до вимог КП «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості строки позовної давності в три роки.
Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки.
За правилами ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.
Тобто, перш  ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду.
Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості.
І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. 
Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Частиною 5 статті 261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Тобто, строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідачів заборгованості, в силу п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України продовжено на строк дії карантину.
Пунктом 1 постанови КМУ №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2» установлено на всій території України карантин з 12 березня 2020 року.
Таким чином, строк позовної давності слід обраховувати з урахуванням періоду надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за три роки, які передували установленню на території України карантину, а саме з березня 2017 року, що згідно розрахунку позивача становить 32958,25 грн., які і підлягають солідарному стягненню з відповідачів.  
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахуванням того, що позовні вимоги КП «Київтеплоенерго» задоволено частково, що у відсотковому співвідношенні становить 84,56%, на користь останнього з відповідачів слід стягнути судовий збір за подачу позовної заяви та судовий збір за звернення до суду з апеляційною скаргою на загальну суму 6290,97 грн. що є пропорційним до задоволених позовних вимог.
Оскільки чинним ЦПК України не передбачене солідарне стягнення судових витрат, то окремо з кожного відповідача на користь КП «Київтеплоенерго» необхідно стягнути судовий збір у розмірі по 2096,99 грн.
В іншій частині рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржувалось, а тому колегією суддів залишається без змін без окремого тлумачення.
Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за період до 01 травня 2018 року, за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води, скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» в цій частині - задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, площа І. Франка, 5, код ЄДРПОУ 40538421) заборгованість за спожиті з березня 2017 року по травень 2018 року послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в загальній сумі 32958 (тридцять дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят вісім) грн. 25 коп.
В іншій частині рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2025 року залишити без змін.
Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, площа І. Франка, 5, код ЄДРПОУ 40538421) судовий збір за подачу позовної заяви та судовий збір за звернення до суду з апеляційною скаргою пропорційно до розміру задоволених вимог у загальному розмірі 6290 (шість тисяч двісті дев`яносто) грн. 97коп, тобто по 2096 (дві тисячі дев`яносто шість) грн. 99 коп. з кожного окремо.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складений 08 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач                                                      К.П. Приходько
 
Судді                                                                         Т.О. Писана
 
С.О. Журба