ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26 травня 2025 року	  м. Одеса	Справа № 916/5416/24	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Діброви Г.І.
суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання: Ісмаілова А.Н.

за участю представників учасників справи:
від Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області- Жорін В.П., на підставі самопредставництво;
від Товариства з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс», м. Чорноморськ Одеської області-Швець О.В., на підставі ордеру.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу  Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області
на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 12.03.2025 року м. Одесі, суддя першої інстанції Литвинова В.В. повний текст складено та підписано 12.03.2025 року
у справі № 916/5416/24
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс», м. Чорноморськ Одеської області
до відповідача: Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області
про       розірвання договорів

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог, рішення та додаткового рішення суду першої інстанції.

У грудні 2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс» м. Чорноморськ Одеської області звернулось до Господарського суду Одеської області  із позовною заявою до Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, в якій просив: розірвати договір оренди землі № 76 від 02.07.2015; розірвати договір оренди земельної ділянки № 129 від 24.11.2020.
Рішенням Господарського суду Одеської від 12.02.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс», м. Чорноморськ Одеської області задоволено у повному обсязі; розірвано договір оренди землі № 76, кадастровий №5110800000:02:030:0048, площею 0,3927 га, укладений 02 липня 2015 року між Іллічівською міською Радою Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс», м. Чорноморськ Одеської област; розірванно договір оренди земельної ділянки № 129, кадастровий №5110800000:02:030:0049, площею 0,4400 га, укладений 24 листопада 2020 року між Територіальною громадою в особі Чорноморської міської Ради Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю Укржилстрой плюс», м. Чорноморськ Одеської області; стягнуто з Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс» м. Чорноморськ Одеської області, витрати зі сплати судового збору у розмірі 4  844 грн 80 коп.
14.02.2025 року до суду першої інстанції  від Товариства з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс» м. Чорноморськ Одеської області надійшла заява про ухвалення додаткового рішення  (вх.№ 2-197/2025),     в якій заявник просив суд покласти на відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 25 000 грн. Вказана заява обґрунтована вимогами ст. 126, 129 Господарського процесуального кодексу України.
Додатковим рішенням Господарського суду Одеської  області від 12.03.2025 року у справі № 916/5416/24 (суддя Литвинова В.В.) заяву позивача про стягнення 25  000 грн витрат на правничу допомогу задоволено; стягнуто з Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс», м. Чорноморськ Одеської області за рахунок місцевого бюджету з рахунку розпорядника бюджетних коштів місцевого бюджету міста Чорноморськ - Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області 25  000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи №916/5416/24 в Господарському суді Одеської області.
Додаткове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що, надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам у сукупності, з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, обсягу наданих адвокатом послуг, виходячи з характеру спірних правовідносин, обсягу матеріалів справи, суд вважає, що витрати у розмірі  25 000 грн. на оплату послуг адвоката є співмірними із рівнем складності справи і виконаним адвокатом обсягом робіт (наданих послуг).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Чорноморська міська ради Одеського району Одеської області з додатковим рішенням суду першої інстанції не погодилась, тому звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просила суд скасувати додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 12.03.2025 року у справі №916/5416/24 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс», м. Чорноморськ Одеської області від 14.02.2025  про стягнення витрат на правничу допомогу  відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права та вимог процесуального закону. 
Зокрема, за доводами апеляційної скарги, апелянт вказує, що  підтвердження здійснення відповідних витрат – тобто сплати винагороди адвокату Швець О.В., відповідно до договору та акту, підтвердженням яких має бути – платіжна інструкція, або чек – не надано. Позивач зазначає, що Чорноморська міська рада у відповідності до Закону зареєструвала та має електронний кабінет в системі електронний суд, однак документів, що є підтвердженням здійснення витрат на правничу допомогу адвокату Швець О.В, ні поштою, ні в електронний кабінет не отримано.
Також, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не враховано правові висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, відповідно до яких у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 Цивільного процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності).
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 12.03.2025 року у справі №916/5416/24, справу призначено до розгляду.
08.05.2025 року через канцелярію до Південно-західного апеляційного господарського суду від позивача у справі надійшов відзив (вх. №1199/25/Д1), у якому  останній просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області на додаткове рішення Господарського суду Одеської  області від 12.03.2025 року  залишити без задоволення, а  додаткове рішення – без змін. 
Зокрема, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач, посилаючись на встановлені судом першої інстанції обставини у даній справі та вимоги ст. 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, у відзиві наголосив, що  у відповідача був майже місяць (з 14.02.2025 по 12.03.2025) для реалізації свого права на подачу до суду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу), однак, він не скористався вказаним правом та не надав суду жодних заперечень щодо обґрунтованості та співмірності витрат на професійну правничу допомогу.
Також, позивач зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу). Витрати на правничу допомогу у розмірі 25000 грн. станом на 14.02.2025  є такими, що безумовно підлягали сплаті позивачем адвокату згідно п.4.3. договору про надання правничої допомоги № 39-Ю від 26.11.2024,  додаткової угоди № 1 від 26.11.2024  до договору про надання правничої допомоги № 39-Ю від 26.11.2024, акту приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) № 1 за договором про надання правничої допомоги № 39-Ю від 26.11.2024, рахунку-фактури № 1/39-Ю/24 від 14.02.2025.
В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги з мотивів, викладених письмово, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, додаткове рішення скасувати та відмовити у задоволенні заяви відповідача про розподіл судових витрат у повному обсязі.
Представник позивача проти доводів та вимог апеляційної скарги заперечував з мотивів, викладених письмово у відзиві. Просив суд у її задоволенні відмовити, оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Заслухавши пояснення представників присутніх учасників справи, обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга    Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області задоволення не потребує, а додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 12.03.2025 року у справі №916/5416/24 не потребує скасування, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

Рішенням Господарського суду Одеської від 12.02.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс», м. Чорноморськ Одеської області задоволено у повному обсязі; розірвано договір оренди землі № 76, кадастровий №5110800000:02:030:0048, площею 0,3927 га, укладений 02 липня 2015 року між Іллічівською міською Радою Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс», м. Чорноморськ Одеської област; розірванно договір оренди земельної ділянки № 129, кадастровий №5110800000:02:030:0049, площею 0,4400 га, укладений 24 листопада 2020 року між Територіальною громадою в особі Чорноморської міської Ради Одеської області та Товариством з обмеженою відповідальністю Укржилстрой плюс», м. Чорноморськ Одеської області; стягнуто з Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс» м. Чорноморськ Одеської області, витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 844 грн 80 коп.
14.02.2025 року до суду першої інстанції  від Товариства з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс» м. Чорноморськ Одеської області надійшла заява про ухвалення додаткового рішення  (вх.№ 2-197/2025)    в якій заявник просив суд покласти на відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 25 000 грн. Вказана заява обґрунтована вимогами ст. 126, 129 Господарського процесуального кодексу України.
Додатковим рішенням Господарського суду Одеської  області від 12.03.2025 року у справі № 916/5416/24 (суддя Литвинова В.В.) заяву позивача про стягнення 25 000 грн витрат на правничу допомогу задоволено; стягнуто з Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс», м. Чорноморськ Одеської області за рахунок місцевого бюджету з рахунку розпорядника бюджетних коштів місцевого бюджету міста Чорноморськ - Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області 25 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи №916/5416/24 в Господарському суді Одеської області.
На підтвердження факту надання адвокатом   Товариству з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс», м. Чорноморськ Одеської області правничої допомоги заявником до заяви про розподіл судових витрат було додано документи, з яких вбачається наступне.
26.11.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс» (іменується за договором - «КЛІЄНТ») та АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «ОЛЕКСАНДР ШВЕЦЬ», (іменується за договором - «АДВОКАТСЬКЕ БЮРО») було укладено договір про надання правничої допомоги № 39-Ю від 26.11.2024 року (далі - договір № 39-Ю від 26.11.2024).
У п. 2.1. вказаного договору зазначено, що АДВОКАТСЬКЕ БЮРО на підставі звернення КЛІЄНТА приймає на себе зобов`язання з надання наступної правничої допомоги:
2.1.1. представляє інтереси КЛІЄНТА в усіх без виключення підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування, а також в усіх без виключення державних та недержавних органах, правоохоронних органах, у приватних виконавців, органах державної виконавчої служби, судах, з усіма без виключення процесуальними правами, які надані діючим законодавством КЛІЄНТУ (ЦПК України, ГПК України, КпАП України, КПК України, КАС України, Законом України «Про виконавче провадження» та інші).
Відповідно до п. 4.1. договору № 39-Ю від 26.11.2024, гонорарні відносини регулюються окремою додатковою угодою до даного договору.
26.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс» та АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «ОЛЕКСАНДР ШВЕЦЬ», було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 39-Ю від 26.11.2024.
У п. 1 додаткової угоди № 1 від 26.11.2024  встановлено, що АДВОКАТСЬКЕ БЮРО представляє інтереси КЛІЄНТА у Господарському суді Одеської області з питань подачі та розгляду позовної заяви КЛІЄНТА до Чорноморської міської ради Одеської області про розірвання договору оренди земельної ділянки № 129 від 24.11.2020, про розірвання договору оренди землі № 76 від 02.07.2015 укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс» та Чорноморською (Іллічівською) міською радою Одеської області.
У п. 3 додаткової угоди № 1 від 26.11.2024  сторони погодили вартість правничої допомоги, яка надається за умовами договору з урахуванням рівня складності та значення даної справи для КЛІЄНТА у наступному фіксованому розмірі: 25  000 (двадцять п`ять тисяч) грн.
У п. 4.2. договору встановлено, що за результатами надання правничої допомоги
складається акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт), що підписується сторонами. В акті вказується обсяг фактично наданої АДВОКАТСЬКИМ БЮРО правничої допомоги (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги) та вартість наданої правничої допомоги.
14.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс» та АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «ОЛЕКСАНДР ШВЕЦЬ», було складено Акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) № 1 за договором про надання правничої допомоги № 39-Ю від 26.11.2024р. на загальну суму 25000 грн.
З п. 2 вказаного Акту вбачається, що  сторони підтверджують надання наступної правничої допомоги у справі №916/5416/24 Товариству з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс» до Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про розірвання договору оренди землі № 76 від 02.07.2015 та про розірвання договору оренди земельної ділянки №129 від 24.11.2020 (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних актом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги):
??проведення аналізу документів та матеріалів, що стосуються розірвання договору оренди земельної, ділянки № 129 від 24.11.2020 та розірвання договору оренди землі №76 від 02.07.2015 року;
??вибір правової позиції, підготовка документів, позову та додатків до нього, подача до  до суду. Позов подано до суду 12.12.2024.
13.12.2024 Господарським судом Одеської області позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/5416/24;
- участь у судових засіданнях під час розгляду справи Господарським судом Одеської області (15.01.2025, 12.02.2025).
12.02.2025 Господарським судом Одеської області винесено рішення про задоволення  позову у повному обсязі.
Отриманий результат повністю задовольняє клієнта.
14.02.2024  АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «ОЛЕКСАНДР ШВЕЦЬ» Товариству з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс» було виставлено рахунок-фактуру № 1/39-Ю/24 на суму 25  000 грн.
Також представником позивача на підтвердження повноважень адвоката АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «ОЛЕКСАНДР ШВЕЦЬ» на надання правової допомоги до матеріалів справи додано ордер серії ВН №1403351 від 02.12.2024 року.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, доводи та мотиви, за якими суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.

Приписами ст. 244 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно зі ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).
За змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).
Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.
Разом з тим, ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій ст. 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Так, у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала висновок щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу, зокрема, зазначивши, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Надалі об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду підтвердила цей висновок у постанові від 22.11.2019 року по справі № 902/347/18 та у постанові від 22.11.2019 року у справі № 910/906/18, зазначивши, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 5-6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України). У постанові від 22.11.2019 року у справі № 902/347/18 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зауважила, що викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 правова позиція має враховуватись при вирішенні усіх наступних спорів у подібних правовідносинах.
У додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та 6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтувати наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Отже, відповідно до ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суд має право за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але лише у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті, яка, зокрема встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справ. При цьому, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.
Водночас, беручи до уваги принцип змагальності, який знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, який вирішує питання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, має надавати оцінку тим обставинам, щодо яких є заперечення у клопотанні іншої сторони, а також її доказам невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності. Окрім того, суд, виконуючи вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, має чітко зазначити, яка з вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України була не дотримана при визначенні розміру витрат на оплату послуг адвоката, оскільки лише з цих підстав можна зменшити розмір витрат, який підлягає розподілу між сторонами.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 13.05.2020 року у справі № 922/2749/19.
З матеріалів справи вбачається, що представниками Товариства з обмеженою  відповідальністю «Укржилстрой плюс» в суді першої інстанції був адвокат Швець О.В., відповідно до  ордерів серії ВН №1326513, серії ВН №1394504, АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «ОЛЕКСАНДР ШВЕЦЬ»  
Як вже зазначалося вище за текстом постанови, 26.11.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс» (іменується за договором - «КЛІЄНТ») та АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «ОЛЕКСАНДР ШВЕЦЬ», (іменується за договором - «АДВОКАТСЬКЕ БЮРО») було укладено договір про надання правничої допомоги № 39-Ю від 26.11.2024 року (далі - договір № 39-Ю від 26.11.2024).
У п. 2.1. вказаного договору зазначено, що АДВОКАТСЬКЕ БЮРО на підставі звернення КЛІЄНТА приймає на себе зобов`язання з надання наступної правничої допомоги:
2.1.1. представляє інтереси КЛІЄНТА в усіх без виключення підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування, а також в усіх без виключення державних та недержавних органах, правоохоронних органах, у приватних виконавців, органах державної виконавчої служби, судах, з усіма без виключення процесуальними правами, які надані діючим законодавством КЛІЄНТУ (ЦПК України, ГПК України, КпАП України, КПК України, КАС України, Законом України «Про виконавче провадження» та інші).
Відповідно до п. 4.1. договору № 39-Ю від 26.11.2024, гонорарні відносини регулюються окремою додатковою угодою до даного договору.
26.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс» та АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «ОЛЕКСАНДР ШВЕЦЬ», було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 39-Ю від 26.11.2024.
У п. 1 додаткової угоди № 1 від 26.11.2024  встановлено, що АДВОКАТСЬКЕ БЮРО представляє інтереси КЛІЄНТА у Господарському суді Одеської області з питань подачі та розгляду позовної заяви КЛІЄНТА до Чорноморської міської ради Одеської області про розірвання договору оренди земельної ділянки № 129 від 24.11.2020, про розірвання договору оренди землі № 76 від 02.07.2015 укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс» та Чорноморською (Іллічівською) міською радою Одеської області.
У п. 3 додаткової угоди № 1 від 26.11.2024  сторони погодили вартість правничої допомоги, яка надається за умовами договору з урахуванням рівня складності та значення даної справи для КЛІЄНТА у наступному фіксованому розмірі: 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн.
У п. 4.2. договору встановлено, що за результатами надання правничої допомоги
складається акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт), що підписується сторонами. В акті вказується обсяг фактично наданої АДВОКАТСЬКИМ БЮРО правничої допомоги (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги) та вартість наданої правничої допомоги.
14.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс» та АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «ОЛЕКСАНДР ШВЕЦЬ», було складено Акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) № 1 за договором про надання правничої допомоги № 39-Ю від 26.11.2024р. на загальну суму 25000 грн.
З п. 2 вказаного Акту вбачається, що  сторони підтверджують надання наступної правничої допомоги у справі №916/5416/24 Товариству з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс» до Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про розірвання договору оренди землі № 76 від 02.07.2015 та про розірвання договору оренди земельної ділянки №129 від 24.11.2020 (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних актом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги):
проведення аналізу документів та матеріалів, що стосуються розірвання договору оренди земельної, ділянки № 129 від 24.11.2020 та розірвання договору оренди землі №76 від 02.07.2015 року;
вибір правової позиції, підготовка документів, позову та додатків до нього, подача до  до суду. Позов подано до суду 12.12.2024.
13.12.2024 Господарським судом Одеської області позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/5416/24;
- участь у судових засіданнях під час розгляду справи Господарським судом Одеської області (15.01.2025, 12.02.2025).
12.02.2025 Господарським судом Одеської області винесено рішення про задоволення  позову у повному обсязі.
Отриманий результат повністю задовольняє клієнта.
14.02.2024  АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «ОЛЕКСАНДР ШВЕЦЬ» Товариству з обмеженою відповідальністю «Укржилстрой плюс» було виставлено рахунок-фактуру № 1/39-Ю/24 на суму 25 000 грн.
Проаналізувавши вказані докази, судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що надані позивачем докази є достатніми для підтвердження фактичного понесення Товариством з обмеженою  відповідальністю «Укржилстрой плюс» витрат на професійну правничу допомогу по даній справі, є правомірними.
Не заслуговують на увагу доводи скаржника про те, що  для вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу, позивач обов`язково мав надати суду докази сплати винагороди адвокату, а саме, платіжну інструкції або чек, оскільки зазначена позиція апелянта суперечить пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та практиці Верховного Суду щодо застосування вказаних правових норм.
Так, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).
Аналогічні висновки містяться у постанові об`єднаної Палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019  у справі № 922/445/19, від 22.01.2021  у справі № 925/1137/19, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у постанові Верховного Суду від 03.03.2021 у справі № 640/18964/17 та в інших постановах Верховного Суду, які в силу частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Також, колегія суддів зазначає, що відповідач своїм правом, встановленим у частині 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України не скористався, клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката до суду не надав.
З урахуванням цього, недоречними є посилання скаржника на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 24.01.2019  у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019  у справі № 917/1071/18, де суди надавали правову оцінку доводам, викладеним стороною у клопотанні про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо посилання  відповідача на те, що на його адресу не надходило жодних клопотань від позивача про розподіл судових витрат і тому він був позбавлений своєчасно надати клопотання відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, колегією суддів відхиляються, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу було сформовано представником позивача адвокатом Швець Олександром Володимировичем в системі «Електронний суд» та направлено до суду 14.02.2025.
У якості додатків до вказаної заяви у п. 3 зазначено квитанцію про надсилання стороні Чорноморська міська рада Одеського району Одеської області.
З квитанції № 2695866 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС вбачається, що 14.02.2025 о 13:54 год Чорноморська міська рада Одеського району Одеської області отримала копію поданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення разом з додатками до неї.
Отже, вищезазначене спростовує посилання відповідача на те, що він такої заяви ніколи не отримував.
Крім того, 17.02.2025 року господарським судом Одеської області була винесена ухвала про призначення розгляду заяви позивача на  12 березня 2025 о 13:00, яка була отримана відповідачем в електронному кабінеті 17.02.2025 року. 
12.03.2025  господарським судом Одеської області було ухвалено додаткове рішення, яким заяву позивача про стягнення 25  000 грн витрат на правничу допомогу було задоволено.
З зазначеного вбачається, що у відповідача був майже місяць з 14.02.2025  по 12.03.2025 для реалізації свого права на подачу до суду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) з наданням достатніх підстав для цього, однак, він не скористався вказаним правом та не надав суду жодних заперечень щодо обґрунтованості та співмірності витрат на професійну правничу допомогу.
Отже, у зв`язку із розглядом даної справи, Товариство з обмеженою  відповідальністю «Укржилстрой плюс», м. Чорноморськ Одеської області області фактично та обґрунтовано понесло витрати на правничу (правову) допомогу адвоката, виплативши винагороду за представництво його інтересів в суді відповідно до укладеного договору про надання правової допомоги з Адвокатським бюро у загальній сумі 25 000 грн.
З огляду на задоволення позовних вимог за основним рішенням по даній справі, ухвалюючи додаткове рішення у справі, місцевий господарський суд правомірно задовольнив заяву позивача про відшкодування судових витрат та стягнув з позивача у справі витрати на правничу допомогу у розмірі  25  000 грн.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що судом першої інстанції вірно, з урахуванням процесуальних норм, надано оцінку усім доказам у справі та зроблено висновки щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви відповідача про стягнення на його користь з позивача суми понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, а доводи апеляційної скарги є такими, що не спростовують вірного висновку суду.
Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області не підлягає задоволенню, а додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 12.03.2025 року у справі № 916/5416/24 відповідає вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування з доводів та мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.
Керуючись ст. 123, 126, 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області на додаткове рішення Господарського суду Одеської  області від 12.03.2025 року у справі №916/5416/24 залишити без задоволення, додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 12.03.2025 року у справі №916/5416/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.
Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 26.05.2025 року. 
Повний текст постанови складено та підписано   02.06.2025 року.

Головуючий суддя                                                                       Г.І. Діброва

Судді                                                                                           С.І. Колоколов

 Я.Ф. Савицький