Справа № 133/1944/24
Провадження № 22-ц/801/1292/2025
Категорія: 68
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року	Справа № 133/1944/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати 
у цивільних справах:
судді-доповідача Рибчинського В.П.,
суддів Голоти Л.О., Оніщука В.В.,
за участі секретаря судового засідання Кобенди Ю.О., Швеця К.В. та його представника– адвоката Тиховського М.О., ОСОБА_1 та її представника – адвоката Пилипчука В.О., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Тиховського Миколи Олеговича на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області про відмову в забезпеченні позову від 16 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Козятинської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,

в с т а н о в и в :

15 квітня 2025 року представник ОСОБА_2 – адвокат Тиховський М.О. звернувся в суд з заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Козятинської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, з метою покращення емоційного контакту батька з неповнолітньою донькою та відновлення між ними психоемоційного характеру, що в разі незастосування може ускладнити виконання рішення суду.
Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 квітня 2025 року було відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_2  – адвокат Тиховський М.О. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою. В апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 квітня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити та забезпечити позов шляхом зобов`язання ОСОБА_1 забезпечити відвідування КЗ «Центр надання соціальних послуг Козятинської міської ради (вул. Незалежності, 75, м. Козятин, Вінницька область, 22100, ЄДРПОУ 44786341) ОСОБА_3 з метою проведення зустрічей з батьком ОСОБА_2 в присутності психолога.
У клопотанні, адресованому Вінницькому апеляційному суду, адвокат Тиховський М.О. зазначив спосіб, який у разі задоволення вимог апеляційної скарги, забезпечить виконання ухвали про забезпечення позову, а саме просив зобов`язати ОСОБА_1 забезпечити явку малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щотижня, кожної середи та/або четвера, у вільний від відвідування дочкою Кариною навчального закладу час, а саме з 15:00 год до 16:00 год до приміщення Комунального закладу «Центр надання соціальних послуг Козятинської міської ради (вул. Незалежності, 75, м. Козятин, Вінницька область, 22100, ЄДРПОУ 44786341) для проведення зустрічей з батьком ОСОБА_2 в присутності психолога ОСОБА_4 .
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. 
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити виходячи з наступного.
Згідно ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18, провадження № 14-729цс19, зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального і соціального розвитку. 
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.11.2020 року у справі № 759/1382/19 (провадження № 61-11331св20).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100).
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).
Також ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення суду. Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.
У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із батьком.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2020 року у справі № 760/15413/19 (провадження № 61-9164св20), від 17 травня 2021 року в справі № 761/25101/20 (провадження № 61-1092св21), від 15 вересня 2021 року в справі № 752/6099/20 (провадження № 61-13598св20), від 29 вересня 2021 року в справі №490/1087/21 (провадження №61-12931св21).
Відповідно до частин першої, другої ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Перелік видів забезпечення позову передбачений ст. 150 ЦПК України, у якій, зокрема, визначено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії (п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України); а також встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин (п.3 ч. 1 ст.150 ЦПК України).
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Таким чином, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Встановлено, що предметом спору у справі, зокрема, є усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.
Мета забезпечення позову у справах, які стосуються прав та інтересів дітей, відрізняється від мети забезпечення позову в інших категоріях спорів. ЦПК України запровадив цей інститут для того, щоб забезпечити виконання рішення суду. Натомість у справах щодо дітей забезпечення позову, як правило, покликане запобігти відчуженню одного з батьків та зберегти його контакт із дитиною. Адже відчуження одного з батьків є формою психологічного насилля над дитиною.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що між сторонами склалися відносини, які позбавляють можливості позивача безперешкодно спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, що сторони не змогли дійти згоди щодо укладання угоди між батьками щодо здійснення батьківських прав, зокрема з приводу положень про участь батька у спілкування та вихованні дитини.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки на переконання суду апеляційної інстанції зустрічі батька з дитиною будуть сприяти відновленню довірливих відносин та емоційного контакту між ними, відповідатимуть інтересам як батька так і дитини та зможуть усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про усунення перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з донькою.
Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням права батька на особисте спілкування з дитиною, відсутність випадків, що обмежують право на таке спілкування, а також враховуючи ту обставину, що між сторонами існує спір про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною і саме під час вирішення даного спору підлягають доведенню твердження позивача про здійснення відповідачкою перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, що не може бути вирішено під час розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів дійшла висновку про доцільність забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_1 забезпечити явку малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щотижня, кожної середи, у вільний від відвідування дочкою Кариною навчального закладу час, а саме з 15:00 год до 16:00 год до приміщення Комунального закладу «Центр надання соціальних послуг Козятинської міської ради (вул. Незалежності, 75, м. Козятин, Вінницька область, 22100, ЄДРПОУ 44786341) для проведення зустрічей з батьком ОСОБА_2 в присутності психолога.
Враховуючи викладене, колегія суддів, з`ясувала співмірність виду забезпечення позову позовним вимогам, вважає, що спілкування малолітньої дитини як з матір`ю, так і з батьком відповідає її якнайкращим інтересам. 
За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду щодо відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, не відповідають дійсним обставини справи, зроблені з порушенням процесуальних норм, відповідно до ст. 376 ЦПК України, ухвала суду про відмову в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову підлягає скасуванню з прийняттям нової про задоволення заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Тиховського Миколи Олеговича задовольнити.
Ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області про відмову в забезпеченні позову від 16 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Заяву представника ОСОБА_2 – адвоката Тиховського Миколи Олеговича про забезпечення позову задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_1 забезпечити явку малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щотижня, кожної середи, у вільний від відвідування дочкою Кариною навчального закладу час, а саме з 15:00 год до 16:00 год до приміщення Комунального закладу «Центр надання соціальних послуг Козятинської міської ради (вул. Незалежності, 75, м. Козятин, Вінницька область, 22100, ЄДРПОУ 44786341) для проведення зустрічей з батьком ОСОБА_2 в присутності психолога.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 28 травня 2025 року.

Суддя-доповідач:                           В.П. Рибчинський
Судді:                                                         Л.О. Голота
                                                                         В.В. Оніщук