ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 березня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/11073/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,        
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 	 ОСОБА_1 	
на ухвалу  Запорізького окружного адміністративного суду   від 05.12.2024р.  у справі №280/11073/24	
за  позовом:	ОСОБА_1 	
до: про:	Головного управління ДПС в Запорізькій області  визнання дій  протиправними  та   зобов`язання    вчинити певні дії,-	

ВСТАНОВИВ:
28.11.2024р. ОСОБА_1 за допомогою засобів системи «Електронний суд» звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової  служби в Запорізькій області  (далі – ГУ ДПС в Запорізькій області) про визнання дій  протиправними  та   зобов`язання   вчинити певні дії, у якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати  у повному обсязі рішення ГУ ДПС в Запорізькій області №287/08-01-24-09 від 30.09.2024р., у зв`язку із чим поновити з 30.09.2024р. реєстрацію у якості платника Єдиного податку ФОП ОСОБА_1 ..
Також до адміністративного позову ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення адміністративного позову, у якій позивач посилаючись на те, що без зупинення оскаржуваного рішення фактично його буде поставлено перед необхідністю застосовувати одночасно дві принципово відмінні системи оподаткування (одну за оскаржуваним рішенням і одну на випадок скасування оскаржуваного рішення) щодо всіх операцій та фактично ставити контрагентів у ситуацію потенційної невизначеності фінансових результатів (має контрагент право на податковий кредит чи ні)   та у період розгляду судом справи вимушено перебувати у дуже скрутному положенні особи яка не тільки знаходиться у проблемному стані із податковим обліком, але й створює відчутні проблеми для контрагентів, отже рішення ГУ ДПС в Запорізькій області вважає необґрунтованим та безпідставним у зв`язку із чим звернувся до суду із позовом про визнання рішення відповідача протиправним, а також просив суд  метою недопущення порушення прав та інтересів підприємця вжити заходи забезпечення позову шляхом  зупинення дій оскаржуваного рішення податкового органу оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи навіть унеможливити поновлення оспорюваних прав та інтересів заявника, що очевидно потягне за собою неминучі негативні наслідки, тому просив до набрання законної сили рішення у справі вжити заходи шляхом зупинення дії рішення ГУ ДПС в Запорізькій області №287/08-01-24-09 від 30.09.2024р.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.12.2024р. у справі №280/11073/24 у задоволенні заяви ОСОБА_1  про забезпечення позову відмовлено / а.с. 14-16/. 
Позивач - ОСОБА_1 ,  не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 05.12.2024р. у цій справі, за допомогою системи «Електронний суд» 10.12.2024р. подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу, яка зареєстрована судом 10.12.2024р. 
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.12.2024р.  у справі №280/11073/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1    на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 05.12.2024р. у справі №280/11073/24,  з Запорізького окружного адміністративного суду витребувано відокремлені матеріали адміністративної справи  №280/11073/24 щодо апеляційного оскарження ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 05.12.2024р.
Матеріали адміністративної справи  №280/11073/24 щодо апеляційного оскарження ухвали Запорізького окружного адміністративного суду від 05.12.2024р. надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 13.01.2025р.
 Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.02.2025р.  у справі №280/11073/24 призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 17.03.2025р., про що судом апеляційної інстанції було повідомлено учасників справи.
Позивач, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що ухвала суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову від 05.12.2024р. постановлена судом із порушенням норм чинного процесуального права, оскільки судом першої інстанції зроблено безпідставний висновок щодо недоведеності порушення прав та охоронюваних законом інтересів підприємця оскаржуваного рішення податкового органу з огляду на те, що  призведе до негативних наслідків для підприємця у вигляді позбавлення можливості сплати податків, виконання зобов`язань за укладеними господарськими договорами перед третіми особами, що фактично свідчить про існування очевидної небезпеки заподіянні шкоди права, свободам та інтересам до ухвалення судом рішення по суті заявлених вимог про визнання рішення протиправним, що і обумовило звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення до набрання законної сили рішенням суду у цій справі, тому просив суд  скасувати ухвалу суду першої інстанції від 11.10.2024р. та ухвалити нове рішення яким задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову та до набрання законної сили рішення у справі вжити заходи шляхом зупинення дії рішення ГУ ДПС в Запорізькій області: - ГУ ДПС в Запорізькій області №287/08-01-24-09 від 30.09.2024р в частині реєстрації у якості платника Єдиного податку ФОП ОСОБА_1 ..
Відповідач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу, заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено позивачу у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову з огляду на те, що в цій заяві не йдеться  про ефективний захист прав товариства від рішень, дій чи бездіяльності податкового органу за захистом яких позивач звернувся до суду, як і не надано доказів наявності обставин, які б вказували на те, що не вжиття судом заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим подальше виконання рішення суду у цій справі, тому просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції від 11.10.2024р. у цій справі залишити без змін. 
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, відокремлені матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав.  
Сукупний аналіз положень ст.ст. 150-151 КАС України, які встановлюють підстави для забезпечення позову в адміністративній справі та визначають види забезпечення позову, дає можливість зробити висновок про те, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Тому під час розгляду заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позов та з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам, враховуючи при цьому специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.
Відповідно до  Рекомендацій №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах,  які прийнято Комітетом Ради Європи 13.09.1989р., рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Отже інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі, з урахуванням того, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, а співмірність у даному випадку передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд (суддя) при вирішенні питання про забезпечення позову має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, тому в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними, уникнувши при під час вирішення питання щодо забезпечення позову дослідження  обґрунтованості заявлених позовних вимог, яке є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.
Враховуючи наведене колегія суддів з урахуванням того, що інститут забезпечення адміністративного позову дійсно є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб – позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі, але сам по собі факт прийняття відповідачем рішення, яке ймовірно стосується прав та інтересів позивача, не може автоматично свідчити про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку, вважає, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок що заявником – ОСОБА_1 не доведено належним та допустимими доказами наявність підстав для застосування обраних ним заходів забезпечення позову.
Отже враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1  про забезпечення позову, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що позивачем не доведено та документально не підтверджено обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, що унеможливило б захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі, як і не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі, тому колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції від 05.12.2024р.  про відмову у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову у цій справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення,  оскільки доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм процесуального  права.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 311,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького  окружного адміністративного суду від 05.12.2024р.  у справі №280/11073/24 – залишити без змін. 
Постанова  суду набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.
Постанова виготовлена та підписана - 24.03.2025р.      
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов