ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/155/25 Справа № 697/2705/24 Категорія: ч. 1 ст. 172-6 КУпАП   	Головуючий у І інстанції Скирда Б. К. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А. В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ   

09 травня 2025 року                                                                                                     м. Черкаси   

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В. за участі захисниці Ткач О.В. та правопорушниці ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції), прокурора Гречаника Р.І., розглянувши апеляційну скаргу захисниці Ткач В.О. на постанову Канівського міськрайсуду Черкаської обл. від 17.01.2025 р., якою ОСОБА_1 , яка народилася 
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Каневі Черкаської обл., яка має вищу
освіту, не одружена, має на утриманні непов-
нолітню дочку 2017 р.н., працює головним 
спеціалістом відділу освіти виконкому Кані-
вської міськради Черкаської обл., проживає 

АДРЕСА_1 , 
визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП, та на неї накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн., стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605,6 грн., -

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 , будучи головним спеціалістом відділу освіти виконкому Канівської міськради Черкаської обл. та відповідно до п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45, п. 27 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» без поважних причин несвоєчасно подала до НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 р., оскільки граничний термін подачі був 31.01.2024 р., а декларація фактично подана 31.03.2024 р., чим вчинила адмінправопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 1726 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисниця Ткач В.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду за закрити провадження по справі за відсутностю складу адмінправопорушення у діях ОСОБА_1 .
Зазначає, що уповноваженою на складення протоколу особою не наведено жодного доказу на підтвердження умислу дій ОСОБА_1 на вчинення правопорушення. 
При накладенні стягнення судом не враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, ступінь її вини, майновий стан, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини. 
ОСОБА_1 ще у 2023 р. безпосередньо вживала заходи із відповідального, як і в попередні роки, виконання вимог законодавства з декларування як посадової особи місцевого самоврядування за 2021 та 2022 р., про що безпосередньо свідчать викопіюванні відомості із особистого кабінету користувача ЄДРДО, зокрема те, що подання декларації за 2021 та 2022 роки проводилась в один і той же проміжок часу 30.03.2023 р. о 16:00 год. Через нестабільні умови роботи енергомережі, режими та заходи безпеки пов`язані із повітряними тривогами, численні спроби подати декларації в нетривалі проміжки часу, при нестабільній роботі Реєстру, ОСОБА_1 була переконана, що добросовісно вчинила всі дії для подання декларацій. 
ОСОБА_1 дізналася про неналежний стан її документу за 2021 р. тільки 31.03.2024 р. та негайно вжила заходів із перевірки інформації та повторного внесення і подання в Реєстр, що свідчить про відсутність умислу на несвоєчасне подання документу. 

Вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, заслухавши захисницю Ткач В.О. та правопорушницю ОСОБА_1 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора Гречаника Р.І., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків. 

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. 
Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 
4) змінити постанову.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією, це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.
Згідно з п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.
Відповідно до примітки ст. 1726 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Крім того, згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у п. 1, п. п. а), в) – ґ) п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається НАЗК.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є суб`єктом декларування, відповідальна за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією і зобов`язана подавати відповідні декларації.
Також, п. п. 1 п. 2 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК № 449/21 від 23.07.2022 р. визначено, що щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону (щороку), абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення)) у період з 00 год. 00 хв. 01 січня до 00 год. 00 хв. 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік, що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. Законом можуть бути встановлені інші строки подання декларації.
П. 27 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до ст. 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 р. Суб`єкти декларування, зазначені у ч. ч. 7-14 ст. 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені ч. ч. 7-14 ст. 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.
Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 , будучи головним спеціалістом відділу освіти виконкомітету Канівської міськради Черкаської обл. та відповідно до п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45, п. 27 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» без поважних причин несвоєчасно подала до Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, оскільки граничний термін подачі був 31.01.2024, а декларація фактично подана 31.03.2024, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 1726 КУпАП
Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв пояснення про те, що через нестабільні умови роботи енергомережі, режими та заходи безпеки, пов`язані з повітряними тривогами та численні спроби подати декларації в нетривалі проміжки часу, при нестабільній роботі ресурсу Реєстру, ОСОБА_1 була переконана в тому, що добросовісно здійснила всі необхідні вимоги із подання декларації за звітні 2021 та 2022 роки.
Під поважними причинами необхідно розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту НАЗК, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо - із долученням підтверджуючих документів для їх належної оцінки та аналізу.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений сукупністю зібраних і перевірених судом першої інстанції доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові.
Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адмінправопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адмінвідповідальності і обмежитись усним зауваженням.
З огляду на підвищену суспільну небезпечність адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП, яке вчинено ОСОБА_1 , за відсутності інших обставин, які її знижують, окрім того що вона вчинила адмінправопорушення вперше, з метою дотримання принципів запобігання та протидії корупції, в тому рахунку відкритості та прозорості діяльності органів державної влади, апеляційний суд не вважає за можливе її звільнення від адмінвідповідальності за малозначністю вчиненого на підставі ст. 22 КУпАП, як про це просить апелянтка.
Доводи апеляційної скарги не є істотними, не спростовують факту вчинення особою адмінправопорушення, мають формальний характер, спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинення адмінправопорушення, а будь-яких інших доказів на підтвердження відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, матеріали справи не містять.
При накладенні адмінстягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції в повній мірі врахував характер і спосіб вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, відомості про її особу, ступінь вини, відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючої обставини – щире каяття та інші обставини справи, що впливають на вид та розмір стягнення і обґрунтовано застосував стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 1726 КУпАП в мінімальному розмірі, що на думку апеляційного суду є достатнім для виховання особи, яка вчинила адмінправопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Суд першої інстанції, згідно з вимогами ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги. 
Постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Канівського райсуду Черкаської обл. від 17.01.2025 р., якою ОСОБА_1 визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1726 КУпАП – залишити без змін, а її апеляційну скаргу – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                         Белах А.В.