ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року	Львів	Справа № 380/3750/24 пров. № А/857/27615/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                    Онишкевича Т.В., 
суддів                                                                      Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,
з участю секретаря судових засідань                                Клим О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

суддя у І інстанції                                                            Крутько О.В.,
час ухвалення рішення                                                   13 год 52 хв,
місце ухвалення рішення                                                  м. Львів,
дата складення повного тексту рішення                               25 вересня 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:
визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 №385 від 13.10.2023 “Про призов військовозобов`язаних сержантського та солдатського складу до Збройних Сил України за загальною мобілізацією” у частині, що стосується ОСОБА_1 ; 
визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 у ненаданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивачу на підставі абзацу 1 частини 1 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” (далі – Закон №3543-XII); 
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути подані ОСОБА_1 документи щодо отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, враховуючи положення абзацу 1 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року у справі №380/3750/24 позов було задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №385 від 13.10.2023 “Про призов військовозобов`язаних сержантського та солдатського складу до Збройних Сил України за загальною мобілізацією” у частині призову на військову службу ОСОБА_1 . 
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо ненадання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 . 
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути подані ОСОБА_1 документи щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 2 частини 1статті 23 Закону №3543-XII. 
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не розглянув у встановленому порядку документи позивача та не вирішив питання про наявність у нього права на відстрочку від мобілізації у спірний період та передчасно прийняв наказ №385 від 13.10.2023 “Про призов військовозобов`язаних сержантського та солдатського складу до Збройних Сил України за загальною мобілізацією” у частині, що стосується ОСОБА_1 . 
За наведених обставин суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ слід скасувати та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути подані ОСОБА_1 документи щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 1 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII.
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржена ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у своїй скарзі просив таке скасувати та у задоволенні позову відмовити.
Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що на виконання Закону №3543-XII ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснювався призов за мобілізацією військовозобов`язаного ОСОБА_1 , який 13.10.2023 особисто добровільно з`явився для уточнення військово-облікових даних, пройшов медичний огляд Стрийською військово-лікарською комісією та був визнаний придатним до військової служби під час мобілізації. 
Після цього ОСОБА_1 був наданий Витяг з наказу Мінекономіки №9631 від 28.07.2023 “Про бронювання військовобов`язаних АТ “Львівгаз”, згідно з яким   ОСОБА_1 1998 р.н., слюсару з експлуатації газового устаткування 3 розряду АТ “Львівгаз” , ВОС 795, надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців до 28 січня 2024 року. 
При перевірці документів були виявлені розбіжності між ВОС 795, який бронювався, і ВОС 971664А у військовому документі (тимчасовому посвідченні № НОМЕР_1 від 21 березня 2019 року) та обліковій карті військовозобов`язаного ОСОБА_1 , що свідчило про порушення вимог Порядку бронювання військовозобов`язаних за списком військовозобов`язаних під час дії воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01. 2023 №76 (далі – Порядок №76) відповідальними службовими особами ТОВ “Львівгаз ” при здійснення бронювання військозобов`язаних працівників підприємства, що унеможливлювало  бронювання ОСОБА_1 .
Тому наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 №385 від 13.10.2023 “Про призов військовозобов`язаних сержантського та солдатського складу до Збройних Сил України за загальною мобілізацією” на підставі поіменного списку №7852 від 13.10.2023 з 13.10.2023 солдат ОСОБА_1 призваний на військову службу за загальною мобілізацією, перебував на збірному пункті військозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_5 ), однак 17.10.2023 о 19 год 10 хв самовільно залишив збірний пункт і місцезнаходження його на тепер невідоме. 
При цьому наполягає на тому, що оскільки оспорюваний наказ є актом індивідуальної дії, то станом на час вирішення справи вичерпав свою дію внаслідок мобілізації позивача та направлення його для проходження військової служби. 
Представник Стрийського РТЦК у судовому засіданні апеляційного суду у режимі відеоконференції підтримала подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Представник ОСОБА_1 у ході апеляційного розгляду заперечив доводи апелянта, підтримав висновки суду першої інстанції та просив залишити оскаржуване судове рішення без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Додатково повідомив суду апеляційної інстанції про те, що на тепер позивач перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , оформив бронювання та відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта, виходячи із такого.
Як безспірно встановлено судом першої інстанції, 13.10.2023 з метою уточнення своїх військово-облікових даних та отримання відстрочки від мобілізації ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На розгляд відповідача позивач на підтвердження права на відстрочку від мобілізації надав наказ Мінекономіки №9631 від 28.07.2023 “Про бронювання військовозобов`язаних за АТ “Львівгаз” та наказ Мінекономіки №14752 від 04.10.2023 “Про бронювання військовозобов`язаних Львівської філії ТОВ “Газорозподільні мережі України”.
При цьому 13.10.2023 ОСОБА_1 пройшов військово-лікарську комісію, яка визнала його придатним до військової служби у воєнний час.
Відтак, начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 видав наказ № 385 від 13.10.2023 „Про призов військовозобов`язаних сержантського та солдатського складу до Збройних Сил України за загальною мобілізацією”, згідно із яким солдат ОСОБА_1 , 1998 р.н. (ВОС-795) з 13.10.2023 призваний за загальною мобілізацією на військову службу до Збройних Сил України.
ОСОБА_1 не погодився із правомірністю вказаного наказу та дій (бездіяльності) ІНФОРМАЦІЯ_3 та звернувся до адміністративного суду з позовом, що розглядається. 
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан, який триває до цього часу.
Окрім того, Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 "Про загальну мобілізацію" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, оголошено загальну мобілізацію.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регламентовано приписами Закону №3543-XII. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону №3543-XII організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій. 
Відповідно до статті 2 Закону №3543-XII правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі – Закон №2232-XII). 
Частиною 1 статті 1 Закону №2232-XII передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частини 5 статті 1 Закону №2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Статтею 22 Закону №3543-XII встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Відповідно до частини 3 статті 22 Закону №3543-XII під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Статтею 24 Закону №3543-ХІІ встановлено, що бронювання військовозобов`язаних, які перебувають у запасі, здійснюється в мирний та у воєнний час з метою забезпечення функціонування органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ і організацій в особливий період.
Порядок бронювання військовозобов`язаних за списком військовозобов`язаних під час дії воєнного стану, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 №76 (далі - Порядок №76).
Згідно з пунктом 2 Порядку №76 бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цього Порядку, здійснюється згідно з рішенням Мінекономіки за списками військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час (далі - список), погодженими Генеральним штабом Збройних Сил (військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку в СБУ, Службі зовнішньої розвідки, - за списками, погодженими СБУ, Службою зовнішньої розвідки).
Відповідно до пункту 3 Порядку №76 керівники органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій відповідають за включення військовозобов`язаних працівників до списків, а також за відповідність облікових даних військовозобов`язаних, зазначених у списку, їх військово-обліковим документам.
У разі потреби звіряння відповідності військово-облікових даних військовозобов`язаних, зазначених у списку, їх військово-обліковим документам здійснюється в установленому законодавством порядку.
Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (далі - Порядок №1487).
Згідно з пунктом 20 Порядку №1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.
Військово-обліковими документами є: 
для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці; 
для військовозобов`язаних - військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного; 
для резервістів - військовий квиток.
На підставі наведених правових норм суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з метою реалізації права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації особа має надати військово-обліковий документ та інші документи, за результатами розгляду яких військовими органами комплектування та соціальної підтримки за місцем військового обліку приймається рішення про наявність або відсутність у особи права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Як передбачено у пункті 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі – Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
За приписами пункту 9 Положення №154 що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, серед іншого, оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; здійснюють контроль за проведенням на підприємствах, у закладах освіти роботи з ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час.
Окрім того, згідно із пунктом 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.  
Згідно з пунктом 3 Порядку №76 заброньованим військовозобов`язаним надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації (далі - відстрочка).
У рішенні Мінекономіки зазначається строк дії відстрочки, який не може перевищувати: строку проведення мобілізації - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці другому пункту 1 цього Порядку; шість місяців - для військовозобов`язаних, зазначених в абзацах третьому - п`ятому пункту 1 цього Порядку.
Відповідно до пункту 11 Порядку №76 з метою оформлення військовозобов`язаним відстрочок Мінекономіки надсилає рішення про бронювання військовозобов`язаних органам державної влади, іншим державним органам, якими подано списки, а також Генеральному штабу Збройних Сил (СБУ, Службі зовнішньої розвідки).
Генеральний штаб Збройних Сил (СБУ, Служба зовнішньої розвідки) у триденний строк доводить зазначене рішення до відома відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу Центрального управління та/або регіональних органів СБУ, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки).
Орган державної влади, інший державний орган, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа і організація видає військовозобов`язаному витяг із зазначеного рішення за формою згідно з додатком 3.
Витяг, завірений підписом керівника та печаткою (у разі її наявності) відповідного органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи чи організації, є документом, що підтверджує надання військовозобов`язаному відстрочки.
У відповідності до матеріалів справи та пояснень сторін ОСОБА_1 , який працював у АТ “Львівгаз”, було надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаних відповідно до наказу Мінекономіки від 28.07.2023 № 9631 “Про бронювання військовозобов`язаних за АТ “Львівгаз” строком на 6 місяців до 28 січня 2014 року. 
Окрім того, позивачу, який також працював у Львівській філії ТОВ “Газорозподільні мережі України”, було надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаних відповідно до наказу Мінекономіки та відповідно до наказу Мінекономіки від 04.10.2023 № 14752 строком на 6 місяців до 04 квітня 2024 року.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, наявність наказів Мінекономіки від 28.07.2023 № 9631 та від 04.10.2023 № 14752, згідно яких позивачу надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, свідчить про те, що відносно позивача була проведена визначена законодавством процедура бронювання.
Окрім того, ІНФОРМАЦІЯ_5 видав розпорядження начальникам ІНФОРМАЦІЯ_7 , яке направлене листом від 18.09.2023 № 9563, про призупинення оформлення призову на військову службу під час мобілізації працівників Львівської філії ТзОВ “Газорозподільні мережі України” до 15.10.2023 з метою оформлення відповідного пакету документів на бронювання.
При цьому відповідач не заперечував того, що позивач під час відвідин ІНФОРМАЦІЯ_3 пред`явив витяг з наказу Мінекономіки від 04.10.2023 № 14752 та витяг з наказу Мінекономіки від 28.07.2023 № 9631, які підтверджували надання ОСОБА_1 відстрочки від мобілізації на дату розгляду відповідних документів.
Водночас суд першої інстанції слушно зауважив, що позивач прибув до Стрийського РТЦК саме для уточнення військово-облікових даних та обґрунтовано відхилив доводи відповідача про наявність розбіжностей у номерах ВОЗ позивача, як на підставу невирішення питання про надання йому відстрочки у зв`язку із бронюванням. 
Окрім того, апеляційний суд акцентує увагу на тому, що у виданому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 військовому квитку серії НОМЕР_2 номер ВОЗ позивача зазначений такий же, як і у витягах з наказу Мінекономіки від 04.10.2023 № 14752 та з наказу Мінекономіки від 28.07.2023 № 9631 – 795.
З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не розглянув у встановленому порядку поданих ОСОБА_1 документів щодо його бронювання та не вирішив питання про наявність у нього права на відстрочку від мобілізації у спірний період і передчасно дійшов висновку про можливість призову позивача на військову службу за встановлених обставин у оспорюваному наказі №385 від 13.10.2023 “Про призов військовозобов`язаних сержантського та солдатського складу до Збройних Сил України за загальною мобілізацією”.
Доводи апелянта про неможливість скасування наказу начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 №385 від 13.10.2023 щодо ОСОБА_1 з огляду на його реалізацію апеляційний суд вважає помилковими, оскільки направлення позивача у військову частину НОМЕР_3 із зарахуванням його до списків особового складу фактично не було завершене. 
При цьому апеляційний суд погоджується із обраним судом першої інстанції способом відновлення порушеного права позивача шляхом визнання протиправним і скасування оскаржуваного наказу відповідача та зобов`язання розглянути подані ОСОБА_1 документи щодо надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII .
Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2024 року у справі №380/3750/24 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Постанова у повному обсязі складена 06 червня 2025 року.