ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" березня 2025 р.                                  Справа№ 910/16249/19 (910/8818/21)
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Отрюха Б.В.
суддів:            Остапенка О.М. 
          Барсук  М.А. 
 
Секретар судового засідання:  Басараба К.Ю.

За участю представників учасників справи:
від ОСОБА_1 : Мельник Н.Й. - за ордером серії АІ №1398437 від 22.05.23;
від ТОВ «Стар Інвестмент Ван»: Понько Р.В.- за ордером серії АА № 1482169 від 05.09.2024

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2022 у справі № 910/16249/19 (910/8818/21) (суддя Яковенко А.В., повний текст рішення складено та підписано - 05.12.2022)

за позовом ОСОБА_1 
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван»
2) Private Limited Company WWRT Limited
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 
про визнання договору недійсним

в межах справи № 910/16249/19
за заявою ОСОБА_1 
про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом  до ТОВ «Стар Інвестмент Ван» та Private Limited Company WWRT Limited про визнання недійсним договору купівлі - продажу кредитів та прав власності від 23.03.2020.
Так,   позивач у позовній заяві посилається на те, що за спірний договір купівлі-продажу кредитів та прав власності від 23.03.2020 за своїм змістом є договором факторингу, за яким ТОВ «Стар Інвестмент Ван» отримало фінансування у розмірі 21 605 805,00 грн, сплативши АТ «Фортуна-Банк» 10 053 691,18 грн за відступлення права вимоги на суму 1 136 806 376,17 грн, та отримавши за відступлення прав на користь WWRT LIMITED 21 605 805,00 грн. Отже, оскільки суб`єктний склад оспорюваного договору не відповідає вимогам до договору факторингу, такий договір є недійсним. Крім того, спірний договір є фіктивним, оскільки він укладений без наміру створення правових наслідків, які ним обумовлювалися, а лише для створення штучних передумов для звернення на підставі цього договору з тими самими вимогами, у яких відмовлено в суді України, до суду Англії та Уельсу. До того ж, за оспорюваним договором відступлено права вимоги, якими ТОВ «Стар Інвестмент Ван» на час укладення договору не володіло.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням господарського суду м. Києва від 28.11.2022 у справі №910/16249/19(910/8818/21) позов ОСОБА_1 про визнання договору недійсним задоволено повністю; визнано недійсним договір купівлі-продажу кредитів та прав власності від 23.03.2020, укладений між ТОВ «Стар Інвестмент Ван» та Private Limited Company WWRT Limited; стягнуто з ТОВ «Стар Інвестмент Ван» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1135 грн.; стягнуто з Private Limited Company WWRT Limited на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1135 грн.
Так, суд першої інстанції, дійшов висновку щодо наявності правових підстав для визнання недійсним оспорюваного договору купівлі-продажу кредитів та прав власності від 23.03.2020, виходив з наступного.
Предметом договору купівлі-продажу кредитів та прав власності від 23.03.2020 є відступлення ТОВ «Стар Інвестмент Ван» на користь WWRT LIMITED абсолютно всіх прав власності, володіння та користування та вигоди ТОВ «Стар Інвестмент Ван», без жодних обтяжень, на договір продажу кредитів від 22.02.2019, укладений між АТ «Фортуна-Банк» та ТОВ «Стар Інвестмент Ван».
При цьому, місцевий господарський суд встановивши, що ТОВ «Стар Інвестмент Ван» відповідними правами не наділялося та не володіло за змістом договору продажу кредитів від 22.02.2019, відступлення ТОВ «Стар Інвестмент Ван» вищевказаних прав не могло бути предметом договору купівлі-продажу кредитів та прав власності від 23.03.2020, а тому, приймаючи до уваги обсяг прав, переданих за договором купівлі-продажу кредитів та прав власності від 23.03.2020, суд обох інстанцій дійшли  висновку про порушення сторонами оспорюваного договору загальновизнаного принципу приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що «ніхто не може передати більше прав, ніж має сам», що виявилося в передачі ТОВ «Стар Інвестмент Ван» на користь WWRT LIMITED прав вимоги, якими ТОВ «Стар Інвестмент Ван» не володіло.
Разом з тим, судом першої інстанції враховано, що на підставі оспорюваного договору купівлі-продажу кредитів та прав власності від 23.03.2020 WWRT LIMITED звернулося у вересні 2020 року з позовом до Високого суду, Суду у справах господарської діяльності та майна Англії та Уельсу, до ОСОБА_1 , як до колишнього єдиного мажоритарного бенефіціарного власника та Голови наглядової ради АТ «Фортуна-Банк», про стягнення завданої АТ «Фортуна-Банк» шкоди в розмірі 65 000 000,00 фунтів стерлінгів, що є еквівалентом 2 048 150 000,00 грн.
При розгляді справи №BL-2020-001416, зокрема, у позовній заяві, WWRT LIMITED посилалося на те, що отримало від ТОВ «Стар Інвестмент Ван» на підставі договору купівлі-продажу кредитів та прав власності від 23.03.2020 права для подачі відповідного позову, зокрема, отримало: вигоду щодо всіх підстав та прав позову проти будь-якої особи, юридичної особи чи осіб, які одержали будь-яку вигоду чи кошти в результаті створення кредитів, як їх бенефіціарними власниками, так і в інший спосіб; вигоду щодо всіх підстав та прав позову проти всіх осіб чи юридичних осіб, від яких продавець матиме право одержати кошти та/або компенсацію в результаті оголошення кредитів шахрайськими, такими, що суперечать банківським правилам, законам чи нормативним положенням України, недійсними чи такими, що втратили чинність.
Відтак, враховуючи наведене, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав констатувати, що внаслідок вчинення відповідачами спірного договору купівлі-продажу кредитів та прав власності від 23.03.2020 відбувається порушення суб`єктивних цивільних прав та інтересів позивача, який виступає заінтересованою особою щодо визнання такого правочину недійсним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить, зокрема, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2022 у справі № 910/16249/19 (910/8818/21) та прийняти нове судове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 про визнання недійсним договору залишити без задоволення.
Апеляційна скарга обґрунтована порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Так, скаржник посилається на те, що суд першої інстанції не мав юрисдикції розглядати спір про визнання договору між Стар та WWRT недійсним, оскільки в Договорі визначена виключна підсудність спорів судам Англії. Відповідно до права Англії, яке застосовується до Договору між Стар та WWRT, застереження про вирішення спорів в англійських судах поширюється не лише на сторін Договору, а й третіх осіб, які не є стороною договору, отже як вважає скаржник ця справа була розглянута неповноважним складом суду.
Крім того, в апеляційній скарзі зазначає про те, що господарський суд першої інстанції вирішив спір на підставі права України, яке не підлягає застосуванню у цій справі, та не застосував право Англії, яке має застосовуватися до Договору між Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» та WWRT. Суд першої інстанції не врахував правову позицію у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада  2021  року у справі №904/2104/19. 
До того ж, скаржник посилається на те, що при вирішенні даного спору місцевий господарський суд прийшов до неправильних висновків, що за оспорюваним договором між Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» та WWRT, Стар нібито передав WWRT більше прав, ніж він мав на момент укладення договору, так як це відбулося через неправильне дослідження доказів, а саме буквальне прочитання договорів між (i) АТ «Фортуна-Банк» і Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» (іі) між Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван`і WWRT 5.
В апеляційній скарзі також зазначає про те, що укладання спірного договору не порушує права позивача, який не є стороною цього договору, а суд першої інстанції у рішенні вирішив, що подання позову проти Тищенка у суді Англії з боку WWRT на підставі договору між Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» і WWRT нібито порушує права позивача, при цьому ці нібито порушені права можуть захищатися судом першої інстанції у даній справі, проте на думку скаржника такий висновок суду першої інстанції є очевидно помилковим. Однак, як вважає скаржник, суд першої інстанції жодним чином не обґрунтував і не пояснив, яким чином саме укладення спірного договору між Стар та WWRT порушує права Тищенка.

Розгляд справи в апеляційному та касаційному порядку

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2023 у справі № 910/16249/19 (910/8818/21) (головуючий суддя: Пантелієнко В.О., судді: Доманська М.Л., Сотніков С.В.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» залишено без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 28.11.2022 у справі №       910/16249/19 (910/8818/21) - без змін; справу № 910/16249/19 (910/8818/21) повернуто до Господарського суду міста Києва.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2024 у справі № 910/16249/19 (910/8818/21) касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальність «Стар Інвестмент Ван» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2023 та на рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2022 у справі № 910/16249/19 (910/8818/21) задоволено частково; постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2023 у справі № 910/16249/19 (910/8818/21) скасовано; справу № 910/16249/19 (910/8818/21) направлено на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Отрюха Б.В., суддів: Остапенко О.М., ОСОБА_3.
Слід зазначити, що суддя ОСОБА_3. перебував на лікарняному з 08.07.2024 по 11.07.2024 (включно).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2024 у справі № 910/16249/19 (910/8818/21), поміж іншого, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2022 у справі № 910/16249/19 (910/8818/21) прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Остапенко О.М., ОСОБА_3.; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2022 у справі № 910/16249/19 (910/8818/21) призначено на 22.01.2025; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» здійснити нотаріально засвідчений переклад на англійську мову ухвали Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2024 про відкриття апеляційного провадження у даній справі, а також прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів, підтвердження про вручення та короткий виклад документів, що підлягають врученню, та надати їх у трьох примірниках через канцелярію Північного апеляційного господарського суду у строк до 15.08.2024; нотаріально засвідчені переклади ухвали, прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів та короткий виклад документів, що підлягають врученню для належного повідомлення Private Limited Company WWRT Limited направити до Центрального Органу запитуваної Держави Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії - Royal Courts of Justice (Room E16, Strand, London WC2A 2LL), в особі The Senior Master (For the attention of the Foreign Process Section); вирішено звернутись до Центрального Органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії - Royal Courts of Justice (Room E16, Strand, London WC2A 2LL), в особі The Senior Master (For the attention of the Foreign Process Section) з судовим дорученням про вручення компанії Private Limited Company WWRT Limited (Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії, 2 2NP, Лондон, 4 Кларендон Плейс, номер реєстрації компанії 12485400) перекладу на англійську мову з нотаріальним засвідченням ухвали Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2024 про відкриття апеляційного провадження у даній справі; встановлено, що будь-які заяви, пояснення, клопотання, заперечення мають бути оформлені відповідно до ст. 170 ГПК України і подаватись згідно ст.  169  ГПК України тільки в письмовій формі через канцелярію Північного апеляційного господарського суду, за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1, літера А (І поверх), але не пізніше 15.01.2025; зупинено провадження у справі № 910/16249/19 (910/8818/21) до виконання доручення про вручення судових документів або повідомлення про неможливість такого вручення.
23.07.2024 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Тищенка Сергія Петровича надійшло клопотання про врахування апеляційним судом зміни адреси зареєстрованого офісу WWRT Limited, згідно з яким позивач просить суд:
- врахувати наявність нової адреси зареєстрованого офісу WWRT Limited та направити до Центрального Органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії - Royal Courts of Justice (Room E16, Strand, London WC2A 2LL), в особі The Senior Master (For the attention of the Foreign Process Section) з судовим дорученням про вручення компанії Private Limited Company WWRT Limited із зазначенням зміненої адреси (71-75 Шелтон Стріт, Лондон, Англія, WC2Н 9JQ/71-75 SHELTON STREET LONDON England WC2Н 9JQ/, номер реєстрації компанії 12485400);
- постановити ухвалу про звернення до Центрального Органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії - Royal Courts of Justice (Room E16, Strand, London WC2A 2LL), в особі The Senior Master (For the attention of the Foreign Process Section) з судовим дорученням про вручення компанії Private Limited Company WWRT Limited на нову адресу, а саме 71-75 Шелтон Стріт, Лондон, Англія, WC2Н 9JQ/71-75 SHELTON STREET LONDON England WC2Н 9JQ.
Разом з тим, слід зазначити, що головуючий суддя (суддя-доповідач) Отрюх Б.В. перебував у відпустці з 22.07.2024 по 04.08.2024 (включно), а суддя Остапенко О.М. перебував у відпустці з 22.07.2024 по 16.08.2024 (включно) та 26.08.2024.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2024 у справі № 910/16249/19 (910/8818/21), поміж іншого, виправлено описки в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2024 у справі №       910/16249/19 (910/8818/21).
16.10.2024  копію ухвали Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2024 у справі № 910/16249/19 (910/8818/21); копію ухвали Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2024 у справі № 910/16249/19 (910/8818/21); копію прохання Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2024 про вручення за кордоном судових або позасудових документів було вручено відповідачу-2, згідно трекінгу АТ «Укрпошти»-  RL066121675UA.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/217/25 від 20.01.2025 у зв`язку із ухваленим рішенням Вищої ради правосуддя від 19.11.2024 про звільнення у відставку судді ОСОБА_3 , призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/16249/19 (910/8818/21).
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2025 апеляційну скаргу у справі № 910/16249/19 (910/8818/21) передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Барсук М.А., Остапенко О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025  у справі № 910/16249/19 (910/8818/21) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2022 у справі № 910/16249/19 (910/8818/21) прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Барсук М.А., Остапенко О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2025  у справі № 910/16249/19 (910/8818/21) розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2022 у справі № 910/16249/19 (910/8818/21) відкладено на 26.03.2025.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом та не подали відзиви на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України, не перешкоджає перегляду судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.

Явка представників учасників справи

26.03.2025 у судове засідання з`явилися представники ОСОБА_1 та ТОВ «Стар Інвестмент Ван».
Private Limited Company WWRT Limited у судове засідання 26.03.2025 не з`явилося; про час, місце та дату судового засідання повідомлялося завчасно та належним чином; про причини нез`явлення суд не повідомило.
Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Розумність строків розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).
Таким чином, враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про час, місце та дату судового засідання, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за участю представників Тищенка С.П. та ТОВ «Стар Інвестмент Ван».

Позиції учасників справи

У судовому засіданні 26.03.2025 представник  ТОВ «Стар Інвестмент Ван» просив  закрити провадження у справі, у разі не закриття провадження прошу подану ним  апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2022 у справі № 910/16249/19 (910/8818/21) та прийняти нове судове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 про визнання недійсним договору залишити без задоволення.
Представник ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2022 у справі № 910/16249/19 (910/8818/21) - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, 24.01.2019 відбувся аукціон № UA-EA-2018-l2-21-000021-b в електронній торговій системі ProZorro.Продажі, предметом продажу якого був пул активів банків, що ліквідуються. Замовником на вказаному аукціоні за лотом № F170GL38061 виступав Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.
У складі вищезазначеного пулу за лотом №F170GL38061 містилися активи ПАТ «Фортуна Банк», зокрема права вимоги за кредитними договорами: 04КЛ/50/1073/ЮР, 04КЛ/116/1849/ЮР, 04КЛ/111/1842/ЮР, 04К-КЛ/М/82, 04КЛ/150/1534/ЮР, 04КЛ/65/1861/ЮР, 04КЛ/15/997/ЮР, 04КЛ/30/2014/ЮР, 04КР/29/1781/ЮР, 04КО/59/334/ЮР, 04ОВ/91/951/ЮР, 04КЛ/62/1134/ЮР, 04КЛ/155/1269/ЮР, 04КЛ/170/1741/ЮР, 04КЛ/72/1271/ЮР, 04КЛ/153/1271/ЮР, 04КР/105/121/ЮР, 04КЛ/120/121/ЮР, 04ОВ/131/121/ЮР, 04КЛ/17/2027/ЮР, 04ОВ/26/2027/ЮР, 04КЛ/54/1819/ЮР, 04КЛ/54/1819/ЮР, 04КЛ/М/51/794/ЮР, 04КЛ/М/51/794/ЮР, 04КЛ/М/51/794/ЮР, 04К-КЛ/158, 04КО/25/264/ЮР, 04КЛ/114/1848/ЮР, 04КЛ/115/1848/ЮР, 04КЛ/05/1761/ЮР, 04КЛ/7/1551/ЮР, 04КЛ/01/1551/ЮР, 04КЛ/122/1070/ЮР, 04КР/35/1070/ЮР, 04КЛ/07/1070/ЮР, 04КЛ/04/1836/ЮР, 04КЛ/03/1498/ЮР, 04КЛ/М/25/2052/ЮР, 04КЛ/30/1807/ЮР, 04КЛ/140/1807/ЮР, 04КЛ/106/1841/ЮР, 04КЛ/122/1841/ЮР, 04КР/22/1692/ЮР, 04КР/34/1692/ЮР, 04КЛ/68/1692/ЮР.
Переможцем аукціону (покупцем вказаного лоту) стало Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕйПіЕс УКРАЇНА» (у подальшому перейменоване на ТОВ «Стар Інвестмент Ван»).
22.02.2019 між ПАТ «Фортуна-Банк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Федорченко Андрій Володимирович, який діє на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.02.2017 № 665, від 31.01.2019 № 219, рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 31.01.2019 № 219 (Продавець), та ТОВ «ЕйПіЕс УКРАЇНА» (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №09, за умовами п.1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Продавець передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які, включають:
- право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів (надалі - Боржники), які виникли за укладеними договорами (надалі - Укладені договори) та/або на інших підставах, наведених у додатку №1 до цього Договору (надалі - Права вимоги);
- право оскаржувати недійсність або припинення Прав вимоги, а також припинення/ліквідацію будь-якого з Боржників у судовому та позасудовому порядку;
- право звернення до державних органів, установ та організацій всіх форм власності в межах прав та повноважень власника Прав вимоги та/або кредитора за Правами вимоги, які передбачені законодавством та Укладеними договорами, включаючи, але не обмежуючись Божників, органів нотаріату, правонаступників/спадкоємців Боржників, тощо;
- право власності на Права вимоги, а також інші права кредитора за Правами вимоги, в тому числі ті, які виникнуть в майбутньому у разі скасування рішень про їх недійсність чи припинення або у разі скасування припинення/ліквідації Боржника, на підставі цього Договору;
- право набути у власність гроші та/або майно на підставах, наведених у додатку №1 до цього Договору, або отримати грошові кошти/відшкодування за наслідками недійсності/нікчемності Укладених договорів, тощо;
- інші права, що пов`язані або випливають із Прав вимоги.
Відповідно до п.1.2 договору від 22.02.2019 № 09 Покупець сплачує Продавцю за майнові права грошові кошти (плату) у розмірі та в порядку, визначених цим Договором.
У пункті 1.3 договору від 22.02.2019 № 09 встановлено, що майнові права вважаються переданими Покупцю з моменту підписання цього договору.
19.02.2019 ТОВ «ЕйПіЕс УКРАЇНА» було сплачено на користь ПАТ «Фортуна-Банк» за придбані права вимоги 10 053 691,18 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 7 від 19.02.2019.
До договору від 22.02.2019 №09 ТОВ «ЕйПіЕс УКРАЇНА» (у подальшому перейменоване на ТОВ «Стар Інвестмент Ван») та ПАТ «Фортуна-Банк» було складено та підписано додаток №1 із переліком договорів, майнові права по яким передано ТОВ «ЕйПіЕс УКРАЇНА» (у кількості 43 штуки), та додаток №2 - розрахунок заборгованості позичальників станом на 22.02.2019.
22.02.2019 між ПАТ «Фортуна-Банк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Федорченко Андрій Володимирович, який діє на підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 31.01.2019 № 219 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації AT «Фортуна - Банк» та делегування повноважень ліквідатора та ТОВ «ЕйПіЕс УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 42682150) (у подальшому перейменоване на ТОВ «Стар Інвестмент Ван»), та ТОВ «ЕйПіЕс Україна» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/застави, посвідчений державним нотаріусом Першої Київської нотаріальної контори Кароєво-Яремчук Т.М., зареєстрований за № 15-81.
Відповідно до п.2.1 Договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/застави за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає шляхом продажу Новому Іпотекодержателю/Заставодержателю належні Банку, а Новий Іпотекодержатель/Заставодержатель набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до іпотекодавців, заставодавців, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, за текстом - Іпотекодавці/Заставодавці, включаючи права вимоги до правонаступників, Іпотекодавців, Заставодавців, спадкоємців або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Іпотекодавців, Заставодавців або які зобов`язані виконати обов`язки Іпотекодавців, Заставодавців за іпотечними договорами, договором застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - «Договори іпотеки/застави», надалі за текстом - Права вимоги». Новий Іпотекодержатель/Заставодержатель сплатив Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. 
Відступлення Банком Новому Іпотекодержателю/Заставодержателю прав за Договором іпотеки/застави здійснюється у зв`язку з відступленням прав вимоги за основними зобов`язаннями, визначеними у Договорі про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 22.02.2019.
До договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/застави від 22.02.2019 було укладено додаток № 1 - реєстр договорів, права вимоги за яким відступаються, та іпотекодавців/заставодавців за такими договорами.
23.03.2020 між ТОВ «Стар Інвестмент Ван» (Продавець) та WWRT LIMITED (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу кредитів та прав власності (мовою оригіналу Loans and Proprietary Rights Sale Agreement).
У пункті 1 договору від 23.03.2020 містяться визначення та тлумачення, за якими: «Початковий договір продажу кредитів» - означає договір продажу кредитів, укладений між Оригінатором та Продавцем 22 лютого 2019 р., відповідно до якого Оригінатор продав, а Продавець придбав Кредити, зазначені в Додатку 3 до цього Договору; «Оригінатор» означає АТ «Фортуна-Банк».
За п. 2.1 Договору від 23.03.2020 в обмін на сплату Покупцем Продавцеві Ціни придбання, Продавець цим відступає Покупцеві абсолютно всі права власності, володіння та користування Продавця, без жодних обтяжень, на Кредити (відомості про які викладено в Додатку 3 до цього Договору) в обсязі, в якому вони залишаються несплаченими станом на дату цього відступлення, включаючи, без обмеження (стосовно кожного з таких Кредитів):
2.1.1.  право на одержання вимоги, подання позову, стягнення та надання квитанцій щодо всіх основних сум та інших сум, що сплачуються за Кредитами чи щодо Кредитів, а також всіх відсотків та будь-яких інших сум, що підлягають сплаті за ними;
2.1.2.  вигоду та право подавати позов щодо всіх домовленостей та зобов`язань перед Продавцем за Кредитами чи стосовно них;
2.1.3.  вигоду щодо всіх підстав та прав позову проти Позичальників та будь-якої особи, юридичної особи чи осіб, які одержали будь-яку вигоду чи кошти в результаті створення Кредитів, як їх бенефіціарними власниками, так і в інший спосіб;
2.1.4.    в обсязі, в якому вони можуть бути відступлені (без згоди відповідної сторони), всі підстави та права позову проти будь-якої особи чи юридичної особи у зв`язку з будь- яким звітом, оцінкою, висновком, сертифікатом чи іншим викладенням фактів чи висновком, що надаються у зв`язку з Кредитами;
2.1.5.  вигоду щодо всіх таких прав власності, володіння та користування, які Продавець має стосовно таких Кредитів та відсотки й будь-які інші суми, що підлягають сплаті за ними;
2.1.6.    вигоду щодо всіх підстав та прав позову проти всіх осіб чи юридичних осіб, від яких Продавець матиме право одержати кошти та/або компенсацію в результаті оголошення Кредитів шахрайськими, такими, що суперечать банківським правилам, законам чи нормативним положенням України, недійсними чи такими, що втратили чинність.
Згідно з п. 2.2 договору від 23.03.2020, в обмін на оплату Покупцем Ціни придбання Продавцеві, Продавець цим відступає Покупцеві абсолютно всі права власності, володіння та користування та вигоду Продавця, без жодних обтяжень, на Початковий договір продажу кредитів.
Згідно з пунктом 5.1 Договору від 23.03.2020 за умови, що Покупець провів комплексну юридичну оцінку цієї операції та є задоволеним результатом, та за умови, що вся документація, викладена в Додатку 2В до цього Договору та в пункті 4 вище, була надана Продавцем Покупцеві, Укладення угоди повинно відбутись о 12 год. дня 3 квітня 2020 р., після чого Покупець повинен сплатити Продавцеві суму в розмірі 400 000 фунтів стерлінгів в якості першої частини Ціни придбання.
До договору від 23.03.2020 сторонами укладено додаток 1 «Гарантії», додаток 2 «Необхідна документація», додаток 3 «Перелік документів по кредитах».
У листах WWRT LIMITED до ТОВ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН» від 14.04.2020 та від 13.05.2020 пункт 5.1 Договору купівлі-продажу змінено шляхом видалення посилання на « 3 квітня 2020 р.» та заміни його на « 1 червня 2020 р.». Також у визначенні «Ціна придбання» дата « 31 травня 2020 р.» замінюється на дату « 1 червня 2020 р.». Решта умов Договору купівлі-продажу залишаються повністю чинними.
Згідно з випискою по рахунку в АТ «Кредобанк» 02.06.2020 на рахунок ТОВ «СТАР ІНВЕСТМЕНТ ВАН» надійшли від ROSLING KING LLP грошові кошти в розмірі 650000,00 GBR (фунтів стерлінгів), що є еквівалентом 21 605 805,00 грн.
Із матеріалів справи вбачається, що в провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа № 910/16249/19 за заявою ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
До місцевого господарського суду в межах справи про неплатоспроможність ОСОБА_1  звернувся боржник-   ОСОБА_1 з позовною заявою до ТОВ «Стар Інвестмент Ван»; Private Limited Company WWRT Limited про визнання недійсним договору купівлі - продажу кредитів та прав власності від 23.03.2020.
За наслідками розгляду вищевказаної позовної заяви, місцевим господарським судом постановлено судове рішення, яке наразі оскаржується в апеляційному порядку. 

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до  ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Північний апеляційний господарський суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши думку представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті судового рішення, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, особа висловлює власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
У постанові від 22.02.2024 у справі № 990/150/23 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та вказує, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Оцінка предмета заявленого позову як наслідок наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Водночас Європейський суд справ людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях наголошує, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (пункт 192 рішення у справі «Scordino v. Italy (no. 1)» від 29.03.2006, заява № 36813/97; пункт 45 рішення у справі «Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany» від 12.07.2001, заява № 42527/98).
Положення частини 2 статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України передбачають такий спосіб захисту порушеного права, як визнання недійсним правочину (господарської угоди).
Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до частин 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
У розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття «заінтересована особа» такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.
Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. 
Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.
Як зазначалось вище, за наслідками проведеного аукціону з продажу пул активів банків, що ліквідуються, від 24.01.2019 ТОВ «ЕйПіЕс УКРАЇНА» (у подальшому перейменоване на ТОВ «Стар Інвестмент Ван»), як переможець цього аукціону придбало пулу за лотом №F170GL38061 містилися активи ПАТ «Фортуна Банк», наведені вище, уклавши відповідний договір від 22.02.2019  між ТОВ «Стар Інвестмент Ван» (покупець) та ПАТ «Фортуна Банк» від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Фортуна Банк».
23.03.2020 за договором купівлі - продажу кредитів та прав власності ТОВ «Стар Інвестмент Ван» (продавець) в обмін на сплату відступило Private Limited Company WWRT Limited (покупець) абсолютно всі права власності, володіння та користування та вигоду продавця, без жодних обтяжень, на початковий договір продажу кредитів від 22.02.2019, укладений  між ТОВ «Стар Інвестмент Ван» (покупець) та ПАТ «Фортуна Банк».
Позивач - ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним договорі купівлі - продажу кредитів та прав власності від 23.03.2020, укладений між ТОВ «Стар Інвестмент Ван» та Private Limited Company WWRT Limited, обґрунтовуючи тим, що оспорюваний договір не відповідає вимогам до договору факторингу, є фіктивним, оскільки він укладений без наміру створення правових наслідків, які ним обумовлювалися, та за цим договором відступлено права вимоги, якими ТОВ «Стар Інвестмент Ван» на час укладення договору не володіло.
Отже, у цій справі позов про визнання недійсним договору купівлі - продажу кредитів та прав власності подано особою, яка не була стороною цього договору - заінтересованою особою.
Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.
Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. 
Відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові. 
Наведена правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.02.2024 у справі № 917/1173/22, від 29.08.2023 у справі                               № 910/5958/20, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 04.12.2019 у справі                               № 910/15262/18.
Суд першої інстанції дійшовши висновку щодо доведеності  порушення прав позивача оспорюваним договором послався лише на  наявність судового процесу в Англії проти Тищенка, за позовом WWRT LIMITED до ОСОБА_1 , як до колишнього єдиного мажоритарного бенефіціарного власника та Голови наглядової ради АТ «Фортуна-Банк».
Проте, апеляційний господарський суд не погоджується з таким висновком, з огляду на таке. 
  Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (пункт 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20).
Саме в цьому сенсі слід говорити про відсутність розпорядчого ефекту такого договору: оскільки відповідного права вимоги не було, то передати його покупець не зміг.
Отже, сама лише недійсність вимоги не зумовлює недійсності відповідного договору між первісним кредитором та новим кредитором. Недійсність вимоги зумовлює відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором. У таких випадках передання недійсної вимоги за правовою природою є невиконанням чи неналежним виконанням договору, за яким було відчужено недійсну вимогу.
Наприклад, якщо вимога відступлена за договором купівлі-продажу, то передання вимоги, яка вже не існує внаслідок виконання зобов`язання боржником, може свідчити про порушення продавцем обов`язку передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (частина перша  статті 662 ЦК України).
У таких випадках покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, або вимагати розірвання договору (стаття 651 ЦК України).
Д того ж, оскільки невиконання покупцем обов`язку з передання товару є істотним порушенням договору, покупець вправі вимагати відшкодування збитків, завданих розірванням договору (частина п`ята  статті 653 ЦК України).
Таким чином, недійсність вимоги не зумовлює недійсність відповідного договору, за яким була передана така вимога, а має наслідком відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором, врегульовану положеннями  ЦК України.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21.
Так, суд апеляційної інстанції врахувавши наведене та встановивши відсутність в матеріалах справи належних доказів, в розумінні ст. ст. 76-79 ГПК України, які б доводили про порушення позивача прав у зв`язку із укладенням відповідачами оспорюваного договору купівлі - продажу кредитів та прав власності, стороною якого ОСОБА_1 не є,  а також встановивши відсутність обставин, що внаслідок укладення спірного договору були порушені майнові чи немайнові права позивача, як колишнього єдиного мажоритарного бенефіціарного власника та Голови наглядової ради АТ «Фортуна-Банк», дійшов висновку, що позивачем не доведено    порушення його прав і законних інтересів внаслідок укладення оспорюваного договору.
Відтак, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відсутність у позивача порушеного відповідачами права, унеможливлює надання йому примусового судового захисту та зумовлює відмову у задоволенні позову.
За таких обставин, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що позивач не є стороною оспорюваного договору купівлі - продажу кредитів та прав власності від 23.03.2020, в зв`язку із його укладенням будь-які його права та законні інтереси порушено не було, а дії сторін щодо виконання цього договору, не свідчать про порушення прав позивача на момент його укладення, і зворотного належними та допустими доказами ним не доведено.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2022 у справі  № 910/16249/19 (910/8818/21) скасуванню,  прийнявши нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
В силу положень процесуального законодавства та численної практики Верховного Суду судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Крім того, відповідно до  ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини»  суди застосовують при розгляді справ  Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод  та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасиу проти Греції», національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти російської федерації» зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України»).
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Трофимчук проти України» зазначив, що, хоча п. 1  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 275 ГПК України  суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
За змістом положень  ст. 277 ГПК України  підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення прийнято з порушеннями норм права при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доводи скаржника, які викладені в апеляційній скарзі щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, а відтак, наявні правові підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 255, 267-270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван» задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2022 у справі                № 910/16249/19 (910/8818/21) скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в позові ОСОБА_1 до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмент Ван», 2) Private Limited Company WWRT Limited, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 про визнання договору недійсним  відмовити.
4. Справу № 910/16249/19 (910/8818/21) повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.
Повний текст постанови складено та підписано 16.04.2025.

Головуючий суддя                                                            Б.В. Отрюх 

Судді                                                                                О.М. Остапенко

                                                                                М.А. Барсук