ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2025 року	Львів	Справа № 460/2027/25 пров. № А/857/13087/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                             Хобор Р.Б.,
суддів                                                                                  Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.
розглянувши в порядку письмового провадження, в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року, що ухвалила суддя Комшелюк Т.О. у м. Рівне, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, у справі № 460/2027/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання вчинити дії, 
                                                            В С Т А Н О В И В:
Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, у якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо застосування з 01.01.2025 до виплати пенсії коефіцієнтів, визначених Постановою Кабінету Міністрів України № 1 від 03 січня 2025 року «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відновити з 01.01.2025 виплату пенсії в сумі 52970,17грн.
19 березня 2025 року Рівненський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким адміністративний позов задовольнив.
Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо застосування з 01.01.2025 до виплати пенсії ОСОБА_1 коефіцієнтів, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №1 від 03 січня 2025 року «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відновити з 01.01.2025 виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження граничного розміру та застосування коефіцієнтів, визначених постановою Кабінету Міністрів України №1 від 03 січня 2025 року «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на перерахунок пенсії та її виплату без обмеження її граничного розміру десятьма прожитковими мінімумами встановленими для осіб, які втратили працездатність на момент виникнення спірних правовідносин встановлено рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 року у справі № 460/9679/20, тому відповідач зобов`язаний відновити позивачці з 01.01.2025 виплату пенсії без обмеження граничного розміру та без застосування коефіцієнтів, визначених постановою Кабінету Міністрів України № 1 від 03 січня 2025 року «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.
Таку позицію обґрунтовує тим, що на виконання статті 46 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» та постанови КМУ № 1 від 03.01.2025 провів відповідний перерахунок пенсії позивачки після якого, розмір пенсійної виплати склав 31843,53 грн. У постанові КМУ № 1 від 03.01.2025  вказано, що пенсії розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що позивачка з 29.08.2012 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до норм Закону України «Про прокуратуру».
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 в адміністративній справі № 460/9679/20, зокрема, обов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, без обмеження граничного розміру, відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 80% від суми місячної заробітної плати, на підставі довідки прокуратури Рівненської області від 25.10.2020 № 21-528, з урахуванням проведених виплат, починаючи з 01.10.2020.
На виконання цього рішення відповідач здійснив перерахунок пенсії позивачки, розмір пенсія станом на грудень 2024 року становив 52970,17 грн.
З 01.01.2025 на виконання постанови КМУ № 1 від 03.01.2025 відповідач провів перерахунок пенсії позивачки, внаслідок чого розмір пенсії позивачки зменшився. Так як, пенсія позивачки перевищила 10 прожиткових мінімумів установлених для осіб, які втратили працездатність, то відповідач застосував до суми перевищення коефіцієнти передбачені постановою.
27.01.2025 року позивачка звернулася із заявою про відновлення (перерахунок) виплати пенсії у попередньому розмірі.
Листом від 31.01.2025 відповідач повідомив позивачку, що з 01.01.2025 розмір її пенсії до виплати, визначений з урахуванням коефіцієнтів, визначених постановою Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2025 і становить 31740,22грн.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15 липня 2015 року визначалися Законом України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991.
Позивачка працювала в органах прокуратури та набула права на пенсійне забезпечення у серпні 2012 року на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції, чинній на час набуття такого права).
14.10.2014 прийнятий новий Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII, який набрав чинності з 15.07.2015. 
Таким чином, з 15.07.2015 втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів.
Отже, з 15.07.2015 питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури регулюється статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII.
У справі № 460/9679/20, Рівненський окружний адміністративний суд вирішуючи питання в частині обмеження граничного розміру пенсії позивачки вказав, що абзац шостий частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 дійсно передбачає, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Але, разом з тим, пенсія позивачці була призначена ще в 2012 році за нормами Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991, якими не було встановлено жодного обмеження щодо її граничного розміру. Відповідно до цього, поширення на позивачку відповідних норм Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014, в частині обмеження граничного розміру пенсії буде прямо суперечити статті 22 Конституції України, яка прямо забороняє звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, в тому числі і гарантованого статтею 46 Конституції України права на соціальний захист, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів. 
В той же час, статтею 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено, що у 2025 році у період дії воєнного стану пенсії, призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року № 379/95-ВР «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
Окрім того, стаття 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» наділяє Кабінет Міністрів України правом визначати розміри і порядок застосування до суми перевищення коефіцієнтів.
Відповідно до статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1 від 03.01.2025 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», яка застосовується з 01.01.2025.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 установлено, що у період воєнного стану у 2025 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 р. № 379/95-ВР «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення:
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,5;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,4;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,3;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,2;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,1.
Апеляційний суд встановив, що з 01.01.2025 розмір пенсії позивачки. визначений з урахуванням коефіцієнтів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2025, становить  31740,22 грн., оскільки розмір її пенсії перевищує 10 прожиткових мінімумів установлених для осіб, які втратили працездатність.
Водночас, апеляційний суд зауважує, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 в адміністративній справі № 460/9679/20, зокрема, обов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії без обмеження граничного розміру 10 прожитковими мінімумами установлених для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Так, у пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової. З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.
Крім того, у Рішенні від 26 червня 2013 р. № 5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ч. 2 ст. 17, п. 8 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження») Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень – складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013); набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Апеляційний суд зауважує, що у рішенні Рівненського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 в адміністративній справі № 460/9679/20 немає вказівки, на можливість  обмеження пенсії позивачки певним строком, розміром, умовами чи обставинами.
Так, на підставі рішенні Рівненського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 в адміністративній справі № 460/9679/20 право позивачки на отримання пенсії без обмеження  максимальним розміром є безстроковим та безумовним.
За наведених обставин, постанова Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2025 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки у цій постанові немає прямої вказівки, на те, що норми цієї постанови поширюються на пенсії, які безумовно та безстроково виплачуються без обмежень максимальним розміром в межах виконання відповідного рішення суду. 
Зважаючи на те, що рішення суду набрало законної сили,  обмеження пенсії позивачки на підставі вказаної постанови, на думку апеляційного суду, призведе до невиконання рішення суду, що набрало законної сили, що суперечить частині 2 статті 14 КАС України та відповідним нормам Конституції України.
Отже, на думку апеляційного суду, обмеження пенсії позивачки, шляхом застосування під час виконання рішення суду положень постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025, є протиправним.
Це висновок свідчить про те, що відповідач протиправно застосував до позивачки норми  постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2025 та зменшив розмір її пенсії, що є підставою для задоволення позову. 
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Оскільки, апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, то розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
                                               П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року в справі № 460/2027/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. 
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель