Номер провадження: 22-ц/813/3165/25 
Справа № 495/10425/24
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:
головуючий суддя — Кострицький В.В. (суддя - доповідач),
судді – Лозко Ю.П., Коновалова В.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 листопада 2024 року, постановлена у складі судді Прийомової О.Ю., у приміщенні того ж суду
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,-
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст судового рішення, що оскаржується
Ухвалою Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 21 листопада 2024 року матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Чортківського районного суду Тернопільської області, адреса: вулиця Степана Бандери, 13, Чортків, Тернопільська область, 48500, у зв`язку з тим, що позивач та відповідач зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду від 21 листопада 2024 року та направити цивільну справу до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 є внутрішньо переміщеними особами це підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи від 03 березня 2022 рок №6111 -7000141264.
Верховний Суд України періодично публікує роз`яснення щодо підсудності цивільних справ за часті внутрішньо переміщених осіб (ВПО). Так, зазначається, що з позовами до судів за місцем фактичного проживання/перебування можуть звертатися особи, які залишили або покинули своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації та стали на облік як ВПО.
Верховний Суд роз`яснив, як громадянам України — переселенцям звертатись з позовами до судів в районах тимчасового перебування.
Як зазначив Секретар Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Дмитро Луспеник, якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як ВПО, то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування.
Явка сторін в судове засідання
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.
Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний розгляд вказаної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2024 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 листопада 2024 року ОСОБА_1 подано позовну заяву, позовними вимогами якої є визнання батьківства.
Судом встановлено, що позивач та відповідач зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 ..
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, оспорюваних прав, свобод, чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 27 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить про те, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачу надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (ч.16 ст.28 ЦПК України).
Отже, за змістом наведеного можна дійти висновку, що не виключаючи можливість звернення позивача до суду за правилами загальної підсудності (за місцем знаходження відповідача), альтернативна підсудність встановлює можливість звертатися до іншого суду з відповідним позовом, тобто встановлює альтернативу можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.
При цьому суд не має права обмежувати вибір позивача (заявника) для розгляду справи у конкретному суді.
У відповідності до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Відповідно до відповіді № 914834 від 20.11.2024 року встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до відповіді № 914843 від 20.11.2024 року встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.
У постанові від 29 липня 2019 року у справі № 409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно ст. 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст. 1 цього Закону.
Суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 , звертаючись до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом про визнання батьківства, зазначив, що фактичне місце проживання відповідача та позивача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , окрім того надав довідку від 03.03.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, в якій зазначено, що зареєстроване місце проживання відповідач є АДРЕСА_3 
Отже, відповідач ОСОБА_2 як внутрішньо переміщена особа, місце перебування якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , що відноситься до території Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, таким чином позивач має право подати позов про визнання батьківства за зареєстрованим місцем перебування відповідача.
Тому вказана справа підсудна Білгород-Дністровському міськрайонному суду Одеської області.
З урахуванням наведеного, враховуючи ч. 1 ст. 27 ЦПК України, помилковим є висновок суду першої інстанції щодо непідсудності суду вказаної справи та її направлення за підсудністю до Чортківського районного суду Тернопільської області.
На вказане суд першої інстанції не звернув уваги, у достатній мірі не врахував вимоги закону під час відкриття провадження у справі, що призвело до помилкового вирішення вказаного процесуального питання.
Отже, наведені доводи апеляційної скарги спростовують правильність висновку суду першої інстанції, а питання щодо визначення підсудності вирішено з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали та порушення прав скаржника на вільний доступ до правосуддя та до належного суду, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 листопада 2024 року - скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає. 
Повне судове рішення складено 25 березня 2025 року.

Головуючий                                                                В.В. Кострицький

Судді                                                                        Ю.П. Лозко

В.А. Коновалова