ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/505/25 Справа № 175/5391/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Білоусова О. М. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 квітня 2025 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Майорова С.В., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2024 року в справі  про адміністративне правопорушення, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
за участю:
адвоката — Майорова С.В. (в режимі відеоконференції),

В С Т А Н О В И В: 
Вказаною постановою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 гривні на користь держави.
Судом першої інстанції встановлено, що 27 грудня 2023 року о 00 год. 27 год., по а/д М-30, 958 км. в Дніпропетровській області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «FORD MONDEO» номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Водій ОСОБА_1 не пройшов огляд на стан сп`яніння в повному обсязі, у встановленому законом час, протягом двох годин, чим порушив п.2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Майоров С.В., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
На думку апелянта, постанова суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував обставини справи.
Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування транспортним засобом з боку водія ОСОБА_1 .
Відеозапис долучений до матеріалів справи, має незрозумілу послідовність хронології подій, відеофайли перериваються. 
Вказує, що ОСОБА_1 на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння не відмовлявся, що підтверджується відеозаписом. Процедура проходження огляду на стан сп`яніння відеозаписом не зафіксована. 
Вважає, що висновок долучений до матеріалів справи вважається недійсним, оскільки запис про те, що особа не пройшла огляд в повному обсязі не передбачений Інструкцією проходження огляду на стан сп`яніння. 
Зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, прибув до медичного закладу, але не зміг здати зразки біологічного середовища. 
Судом не взято до уваги дані про особу, що притягається до адміністративної відповідальності.
Будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. 
Відповідно до довідки про доставку повідомлення останній був повідомлений про час та місце розгляду справи на 15 квітня 2025 року, завчасно, а саме 25 березня 2025 року.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадів, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
З урахуванням того, що ОСОБА_1 належним чином та завчасно повідомлений про дату та час розгляду справи, про що свідчать довідки про доставку смс-повідомлення, у судове засідання не з`явився, його інтереси представляє професійний адвокат, а тому з метою своєчасного та належного розгляду справи у розумні строки, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без його участі. 
Адвокат Майоров С.В. підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції, вислухавши пояснення адвоката Майорова С.В., вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку. 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст. 280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: протокол про адміністративне правопорушення ААД №690561 від 27.12.2023 року; рапорт; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 6446 від 27.12.2023 року; диск з нагрудних камер працівників поліції.
Вказані докази були перевірені та досліджені під час апеляційного розгляду.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ААД №690561 від 27.12.2023 року, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1) вбачається, що 27 грудня 2023 року о 00 год. 27 год., по а/д М-30, 958 км. в Дніпропетровській області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «FORD MONDEO» номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Водій ОСОБА_1 не пройшов огляд на стан сп`яніння в повному обсязі, у встановленому законом час, протягом двох годин, висновок №6446 від 27.12.2023, чим порушив п.2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Подію зафіксовано нагрудними відеокамерами поліцейських № 471437, 469373, 474358. Протокол складений у відповідності до вимог ст.256 КУпАП, зі змістом якого ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його підпис. Також, вказаний протокол містить підпис ОСОБА_1 на підтвердження роз`яснення йому ст. 63 Конституція України, ст. 268 КУпАП.
Зафіксовано, що тимчасово було вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_3 . 
З висновку “КП ДБКЛПД” ДОР” від 27.12.2023 вбачається, що ОСОБА_1 медичний огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку в повному обсязі не пройшов. Висновок складено лікарем ОСОБА_2 (а.с.6).
З рапорту інспектора взводу 2 роти № 1 батальйону № 3 УПП в Дніпропетровській області ДПП старшого лейтенанта поліції Кашевського В.О. вбачається, що 27.12.2023 під час несення служби було зупинено транспортний засіб «FORD MONDEO» номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 за адресою Дніпропетровська область, Дніпровський район, траса М30, 958 км. Під час спілкування з водієм у нього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі у встановленому законом порядку, на що він дав згоду, але не зміг пройти його в повному обсязі протягом 2 годин. Відносно водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водія було відсторонено від керування транспортним засобом, відповідно до ст. 266 КУпАП та попереджено про наслідки, транспортний засіб залишено біля узбіччя без порушення ПДР. Подія зафіксована на бодікамери № 471437, 469373, 474558. 
Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозаписи з нагрудних боді-камер працівників патрульної поліції, які містяться у 1 файлі на одному DVD-R диску долученого до матеріалів справи (а.с.5).
Так, працівниками поліції долучено до матеріалів провадження DVD+R диск, який містить один безперервний поєднаний файл із записом з нагрудних камер працівників поліції 471437, 469373, 474558. 
З відеозапису нагрудної бодікамери працівника поліції вбачається, що 27.12.2023 року ОСОБА_1 було доставлено працівниками патрульної поліції до закладу охорони здоров`я — КП “ДБКЛПД” ДОР, де йому працівником закладу було запропоновано здати зразки біологічного середовища — сечу. Однак, останній не зміг здати зразки через відсутність фізіологічних потреб у здачі аналізу та відповідно проходження огляду.
Зазначені на відеофайлах обставини, а також зміст викладеної у протоколі про адміністративне правопорушення інформації спростовують твердження апелянта про те, що матеріали провадження не містять доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові від проходження запропонованого медичного огляду на перебування у стані наркотичного сп`яніння.
При цьому вказаний відеозапис в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного і об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, та підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Фактично не здача біологічного середовища розцінюється як пасивна відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.
На думку апеляційного суду, твердження апелянта не заслуговують на увагу. Як вбачається з відеозаписів нагрудних бодікамер поліцейських, працівниками поліції під час спілкування , лікарем-наркологом ОСОБА_1 було роз`яснено, що у нього є дві години для здачі біологічних зразків (сечі), при цьому лікар вказав, що останній повинен випити води і після цього здавати аналізи. Між тим, ОСОБА_1 зазначив, що більше не може, через фізіологічні потреби. 
Так, згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як зазначено у п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п.4 розділу 1 Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:
- наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);
- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
- почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння на національному рівні закріплений у КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 №1395, зареєстрована в Мінюсті України 10.11.2015 №1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрована в Мінюсті України 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМУ 17.12.2008 № 1103, з наступними змінами).
Згідно з пункту 12 розділу IІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
За приписами частини 2 ст.266 КУпАП (Із змінами і доповненнями, внесеними в останнє згідно із Законом України від 16.02.2021 р. N 1231-IX) огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що під час спілкування з водієм  ОСОБА_1  працівниками поліції у останнього були виявлені ознаки  наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Водію було запропоновано пройти медичний огляд на перебування у стані наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що водій ОСОБА_1  спочатку погодився. Прибувши у супроводі поліцейських до закладу охорони здоров`я, останній у присутності лікаря-нарколога фактично відмовився від проходження огляду, мотивуючи свою позицію то відсутністю фізіологічної потреби, то браком часу на запропоновану процедуру.
На переконання апеляційного суду, дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266 КУпАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Пунктами 7,12,13 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, на які посилається апелянт, встановлено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.
Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.
Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.
Апеляційний суд зауважує на тому, що положення пункту 13 розділу ІІІ Інструкції не зобов`язує лікаря використовувати для дослідження саме кров, а надає йому можливість її використання, якщо в обстеженої особи неможливо взяти зразки біологічного середовища, зазначених у п.12 цього розділу. Наявність норми Інструкції, які містять перелік видів біологічного середовища, які, окрім сечі, можуть бути відібрані, жодним чином не означають, що це є альтернатива для особи, яка проходить огляд на стан сп`яніння обирати вид біологічного середовища, яке йому зручно здавати. Вказана альтернатива встановлена для тих випадків, коли відсутня реальна об`єктивна можливість здати якийсь із зазначених видів біологічного середовища. У всякому разі, огляд на стан сп`яніння проводиться лікарем медичного закладу до якого доставлений водій транспортного засобу, і лише лікар може визначити вид зразків біологічного середовища, необхідних для лабораторного дослідження. При цьому, враховується, які саме зразки біологічного середовища можна дослідити у цьому закладі охорони здоров`я.
Отже доводи апелянта про те, що він не відмовлявся пройти огляд, повідомивши, що не має фізіологічної потреби у спорожненні сечового міхура, та не заперечував проти інших видів огляду, є неспроможними та спростовуються наявними відеозаписами.
За клопотанням сторони захисту з КП “ДБКЛЛПД” ДОР була витребувана копія акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Так, відповідно до наданої копії акту від 27.12.2023 року за № 6446 вбачається, що лікарем-наркологом ОСОБА_2 було проведено огляд ОСОБА_1 , оглянуто зовнішній вигляд, перевірено артеріальний тиск, поведінка обстежуваної особи, та інше. Заключний діагноз медичний огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку в повному обсязі не проведений. 
На переконання апеляційного суду, така поведінка ОСОБА_1 , що зафіксована на відеозаписі, була спрямована на небажання проходити освідування у медзакладі та свідчить про те, що він уникав пройти запропонований йому огляд на перебування у стані наркотичного сп`яніння, посилаючись на відсутність фізіологічної можливості. Наявним відеозаписом підтверджено, що працівники поліції неодноразово пояснювали ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду та жодним чином не обмежували йому передбачений законом час для проходження такого огляду.
Відомості з оглянутого відеозапису переконують апеляційний суд у достатності у ОСОБА_1 часу для здачі біоматеріалу (сечі), що обумовлено також і фізіологічними потребами. Останній не вказував про наявність у нього будь-яких захворювань, які б призводили до затримки сечі, і жодних документів на підтвердження цього факту не надавав. Посилання на неможливість з фізіологічних причин здати сечу для проведення дослідження, за відсутності даних про наявність захворювань, які можуть ускладнити здачу сечі на дослідження, спрямовані на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Відбір сечі на аналіз не складає особливих труднощів, оскільки стосується звичайних природних потреб будь-якої людини та визнається найбільш доступним та ефективним методом для подальшого проведення лабораторних досліджень щодо виявлення стану сп`яніння. При цьому судом враховано, що ОСОБА_1 було запропоновано випити питної води для підготовки до здачі аналізу, але він відмовився, а отже не забезпечив здачу сечі для дослідження.
На переконання апеляційного суду такі дії ОСОБА_1 свідчать про те, що він не мав на меті пройти огляд на стан сп`яніння, а навпаки здійснював свідомі та вольові дії, щоб ухилитись від проходження медичного огляду у повному обсязі, та, як наслідок, уникнути відповідальності.
Лікарем та працівниками поліції було забезпечено ОСОБА_1 реальну об`єктивну можливість пройти огляд в умовах медичного закладу у повному об`ємі, а також в законному порядку йому було надано можливість реалізації його обов`язків, встановлених Правилами дорожнього руху, однак останній їх не виконав.
Твердження апелянта про те, що відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння має місце лише тоді, коли особа не може надати зразки сечі, слини або змивів і після цього відмовляється надати зразки своєї крові — є його власним, хибним тлумаченням вимог закону.
Не є обґрунтованими і твердження ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції не було доведено перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння.
Як було зазначено вище, вимогами п. 2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Отже законодавцем не встановлено жодної вимоги до працівників поліції надавати докази на підтвердження виявлених ознак сп`яніння. Більше того, поліцейський фактично виявляє ознаки стану, у даному випадку, наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу у залежності від власного їх розуміння. Наявність ознак наркотичного сп`яніння самі по собі не означають, що особа перебуває в стані такого сп`яніння.
Апеляційні доводи апелянта про те, що працівники поліції не долучили до матеріалів провадження направлення водія на медичний огляд для встановлення факту його перебування у стані наркотичного сп`яніння, жодним чином не спростовує встановлені судом обставини справи. 
Отже, на переконання апеляційного суду, досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами по справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2024 року, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні вказаного правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, судом апеляційної інстнації не встановлено.
Таким чином апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, зокрема і доводам сторони захисту про наявність підстав для закриття адміністративного провадження, та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановлені рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.
Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
       
П О С Т А Н О В И В :
       Апеляційну скаргу адвоката Майорова Сергія Володимировича, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , – залишити без задоволення. 
       Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП — залишити без змін. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського         
апеляційного суду                                                         О.Ю. Іванченко