ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
15 травня 2025 року                                                                              
м. Київ                                                         
 
справа № 553/1047/22
провадження №51-3956км22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
 
головуюча                                                 ОСОБА_1 ,
судді:                                                          ОСОБА_2 
ОСОБА_3 ,
 
секретар судового засідання                           ОСОБА_4 ,
учасники  судового провадження:
захисниця                                                            ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),
прокурор                                                              ОСОБА_6 ,
                
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргузахисниці ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 березня 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 22 липня 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022220830000005 стосовно 
 
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у селищі Попова Балка Донецького району Донецької області та проживає у АДРЕСА_1 , засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисниця, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, виклала вимогу до суду касаційної інстанції (далі - Суду) про зміну оскаржуваних судових рішень в частині правової кваліфікації з ч.3 ст. 307 КК України на ч. 3 ст. 309 КК України та призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.3 ст. 309 КК України із застосуванням положень ст. 75 КК України.
Свої доводи захисниця мотивує тим, що показання свідків та докази сторони обвинувачення безпосередньо не доводять наявність у ОСОБА_7 умислу, спрямованого на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах, з метою збуту.
Вказує, що вирок ґрунтується тільки на показаннях ОСОБА_7 , які є недопустимими, оскільки були отримані під час його затримання, що відбулося із порушенням його права на захист, як підозрюваної особи, що відображено на відеодиску із записом слідчої дії.
Зазначає, що показання свідка ОСОБА_8 , який є інспектором сектору превенції відділу поліції в метрополітені та приймав участь в затриманні ОСОБА_7 , є недопустимими відповідно до вимог ст. 97 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).
Вважає протокол затримання ОСОБА_7 недопустимим доказом, у зв`язку з тим, що перед початком вилучення заборонених речовин та засобів та оформлення протоколу затримання, слідчим не було роз`яснено ОСОБА_7 положень ст. 63 Конституції України та ст.18 КПК України, протокол затримання не містить відомостей про те, що ОСОБА_7 перед початком слідчої дії, були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 42 КПК України, підпис про ознайомлення з цими правами у протоколі затримання відсутній.
Тому вважаєвказаний протокол затримання таким, що складений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому є недопустимим доказом, як і зазначені в ньому дані щодо проведення огляду ОСОБА_7 .
Зазначає, що  ОСОБА_7 придбав, перевозив та зберігав для своїх потреб наркотичний засіб - канабіс та психотропну речовину - PVP без мети збуту: домовленості про збут вказаних речовин не встановлено; приладдя для фасування, пакування зазначених речовин не вилучено; сам ОСОБА_7 вживає наркотичні засоби, що підтверджено довідкою КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» від 17 лютого 2022 року, а тому дії ОСОБА_7 підлягають перекваліфікації з ч. 3 ст. 307 на ч. 3 ст. 309 КК України із призначенням йому покарання у межах санкції статті, та не пов`язаним із позбавленням волі.
На думку захисниці в оскаржуваних рішеннях місцевого та апеляційного судів всупереч вимогам ст. 374 КПК України не встановлено мотив вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
Вважає призначене засудженому покарання надто суворим, а зважаючи на міцність соціальних зв`язків ОСОБА_7 , його позитивну характеристику, відсутність судимостей і інших відомостей щодо притягнення до кримінальної відповідальності, виправлення і перевиховання засудженого можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням положень  ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням відповідних зобов`язань, передбачених ст. 76 КК України.
 
Зміст судових рішень, у тому числі оскарженого, і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 березня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з конфіскацією всього майна, що є особистою власністю засудженого.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою. Строк покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з дати винесення вироку - 29 березня 2024 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з дня фактичного затримання - 16 лютого 2022 року по день винесення вироку - 28 березня 2024 року, включно, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
Вирішено питання речових доказів та судових витрат.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 липня 2024 рокуапеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 березня 2024 року стосовно ОСОБА_7 -  без зміни.
Ухвалою Червонозаводський районний суд м. Харкова від 29 жовтня 2024 року подання (клопотання) Державної установи «Диканівська виправна колонія №12» щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби засудженого  ОСОБА_9 - задоволено.
Звільнено засудженого умовно-достроково від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на невідбуту частину 7 (сім) років 3 (три) місяці 18 (вісімнадцять) днів за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 березня 2024 року за ч. 3 ст. 307 КК України для проходження військової служби за контрактом засудженого  ОСОБА_9 , як особу, яка виявила бажання проходити військову службу за контрактом.
Як установили суди, 16 лютого 2022 року, більш точного часу в ході досудового розслідування та в ході судового розгляду не встановлено, обвинувачений ОСОБА_7 знаходячись у місті Харкові, діючи умисно, з метою незаконного придбання наркотичних засобів та психотропних речовин та їх подальшого зберігання з метою подальшого збуту, через мобільний додаток «Telegram», замовив у невстановленої в ході досудового розслідування особи вказані речовини. Після чого, в м. Харкові, біля ринку «Океан», що розташований на перехресті вул. Бучми та вул. Гвардійців Широнінців, а саме під мостом, який знаходиться біля розважального закладу «Lion» забрав пакунок із замовленими наркотичними засобами та психотропними речовинами.
Після чого, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне зберігання та перевезення наркотичних засобів та психотропних речовин з метою збуту, а також усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, помістив вищевказане до свого рюкзаку та став незаконно перевозити в міжміському громадському транспорті сполученням Харків - Циркуни, де прибувши за місцем свого мешкання, в одноповерховій споруді, виготовленій із дерева, за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Глибоке, вул. Ювілейна, буд. 4, розфасував вказану психотропну речовину до 110 (ста десяти) полімерних пакунків, а подрібнену речовину рослинного походження продовжував зберігати в одному полімерному пакунку. Після цього, ОСОБА_7 , маючи при собі рюкзак, в якому знаходилися вказані вище полімерні пакунки із психотропною речовиною та полімерний пакунок із подрібненою речовиною рослинного походження, цього ж дня поїхав на міжміському громадському транспорті до м. Харкова. Прибувши до м. Харкова, спустився на станцію «Героїв Праці» КП «Харківський метрополітен» та на електропоїзді поїхав в бік станції «Проспект Гагаріна» КП «Харківський метрополітен», що розташована за адресою: м. Харків, вул. Вернадського, 5-М, де з метою проведення превентивних заходів відповідно до ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію», по виявленню осіб, які мають при собі зброю чи вибухові пристрої, наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги та прекурсори, із застосуванням службового собаки, яка своєю поведінкою вказала на ОСОБА_7 та на його рюкзак, останній був запрошений до приміщення кімнати поліції, де в ході встановлення особи працівником поліції поставлено питання, чи має він при собі речі, заборонені Законами України, на що останній повідомив про наявність у нього особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонений - PVP та особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонений - канабісу.
По прибуттю слідчо-оперативної групи вищевказані 110 полімерних пакунків з порошкоподібною речовиною та один пакунок із подрібненою речовиною рослинного походження вилучені та поміщені до спеціальних сейф-пакетів з пояснювальними написами та підписами всіх учасників слідчої дії. Відповідно до висновку експерта, наданою на дослідження речовиною -  є особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP загальною масою 22,816 грам, що міститься в 110 полімерних пакунках в особливо великих розмірах та особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, загальною масою 85,679 грам, яке ОСОБА_7 незаконно придбав, зберігав та перевіз з метою збуту.
ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 307 КК України, а саме - за незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах.
 
Позиції учасників судового провадження 
Захисниця у судовому засіданні підтримала подану касаційну скаргу, просила оскаржені судові рішення змінити. Прокурор заперечив доводам касаційної скарги захисниці, просив судові рішення залишити без зміни, а касаційну скаргу без задоволення. Інших учасників було належним чином повідомлено про час і місце судового розгляду, проте в судове засідання вони не з`явились. 
 
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 433 КПК України Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
З урахуванням меж перегляду Судом судових рішень та підстав для їх скасування або зміни, визначених у ч. 1 ст. 438 КПК України, касаційний перегляд здійснено в частині перевірки доводів, викладених у касаційній скарзі, щодо посилань на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок суворості. 
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення. 
Суди першої та апеляційної інстанцій дотрималися вказаних вимог закону.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, зокрема, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що впливають на його покарання.
Місцевий суд, відповідно до вимог ст.94 КПК України, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов правильного висновку, що дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 307 КК України, тобто як незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах.
Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги захисниці про те, що показання свідків та докази сторони обвинувачення безпосередньо не доводять, що у ОСОБА_7 був умисел направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах.
Так, суд першої інстанції дослідив, детально проаналізував та правильно поклав в основу обвинувального вироку дані, що містяться у:
протоколі затримання особи від 16 лютого 2022 року з доданим до нього відеозаписом на диску;  результатах обстеження ОСОБА_7 у КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» від 17 лютого 2022 року встановлено перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння (канабіноїди); постанові слідчого від 13 квітня 2022 року про визнання речовим доказом мобільний телефон марки «iPhone 8»; протоколі огляду предметів, вилучених під час затримання ОСОБА_7 від 17 лютого 2022 року; протоколі та фототаблиці до нього, отриманих в результаті огляду мобільного телефону марки «iPhone 8», номер моделі - MQ722LL/A; Ім`я - mr.sics; протоколі огляду предметів проведений огляд трьох згортків, замотаних чорною липкою стрічкою, в кожному з них міститься полімерний пакунок з кристалічною речовиною світло-зеленого кольору, загальною масою 0,650 г. у складі якої міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено-PVP; висновку експерта №5828 за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 17 лютого 2022 року у складі кристалічної речовини світло-зеленого кольору, яка представлена у трьох полімерних згортках загальною масою 0,650 г, міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2(піролідин-1-іл) пентан-1-он); висновку експерта №6868 за результатами проведеної судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовині прекурсорів» від 10.05.2022 надана речовина рослинного походження у висушеному стані є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом; висновку експерта №6869/7921-8070 за результатами проведеної судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 11 травня 2022 року; протоколі огляду від 10 травня 2022 року пластикової банківської картки жовтого кольору Raiffeisen BANK AVAL», « НОМЕР_1 », «10/25»; протоколі огляду від 12 травня 2022 року особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP; показаннях свідків  ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 .
Колегія суддів апеляційного суду зазначила, що суд першої інстанції правильно проаналізував всі докази в їх сукупності, зокрема за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення прийшов до вірного висновку винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах, також всупереч доводам сторони захисту суд не вбачає підстав для перекваліфікації та виправдання дій обвинуваченого, з чим погоджується й суд касаційної інстанції.
Неспроможними є й доводи касаційної скарги захисниці щодо відсутності мети збуту при наявності умислу, направленого на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах та вимоги щодо перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч. 3 ст. 307 на ч. 3 ст. 309 КК України із призначенням йому покарання у межах санкції статті, не пов`язане із позбавленням волі
Верховний Суд неодноразово зазначав, що розмежування складів кримінальних правопорушень, передбачених статтями 307 та 309 КК України, відбувається за їх суб`єктивною стороною, обов`язковою ознакою якої є відповідно наявність або відсутність мети збуту.
За приписами ст. 309 КК Українивчинення діяння без мети збуту означає, що винна особа, яка незаконно виробляє, виготовляє, придбає, зберігає, перевозить чи пересилає наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги, не має на меті здійснити їх відчуження, а вчиняє вказані дії у власних інтересах. 
Водночас вчинення таких дій з метою збуту (відчуження) обумовлює їх кваліфікацію за ст. 307 КК України. При цьому про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так і інші обставини, зокрема, великий або особливо великий їх розмір, спосіб упакування та розфасування, поведінка суб`єкта злочину, те, що сама особа наркотичних засобів або психотропних речовин не вживає, але виготовляє та зберігає їх.  
Для вирішення питання про кваліфікацію дій особи за ст. 309 чи 307 КК України, зокрема щодо відсутності чи наявності умислу на збут, суд у кожному конкретному випадку має оцінити обставини справи, які стосуються характеристики мотивів, намірів особи під час здійснення нею дій, котрі становлять об`єктивну сторону цих складів кримінальних правопорушень (постанови Верховного Суду у справах № 310/9371/19 від 02 грудня 2021 року, № 317/3499/19 від 11 серпня 2022 року).
Враховуючи обставини провадження й усталену судову практику, суди першої та апеляційної інстанцій правильно встановили умисел ОСОБА_7 на збут наркотичних засобів з огляду на те, що в нього було виявлено та вилучено 110 полімерних пакунків з порошкоподібною речовиною та один пакунок із подрібненою речовиною рослинного походження, у яких згідно висновків експертиз знаходилася речовина, що містить PVP (1-фелін-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, загальною масою 22,816 грам та особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, загальною масою 85,679 г.
Ба більше, як убачається із матеріалів цього провадження, ці пакунки були розфасовані та упаковані у спосіб, що здатний полегшити їх збут - загорнуті липкими стрічками жовто-зеленого  та чорного кольорів, які поширено використовуються в подібних справах особами, котрі здійснюють схованки для зручного розташування наркотичних засобів у прихованих місцях  для їх збуту покупцям через мережу Інтернет із застосуванням соціальних мереж або месенджерів.
Крім того, як правильно зазначив місцевий суд у вироку, про наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 умислу, спрямованого на збут особливо небезпечних психотропних речовин та небезпечних наркотичних засобів, свідчить і переписка в месенджері «Телеграм», яка була виявлена під час огляду вилученого у ОСОБА_7 при огляді місця події мобільного телефону марки «iPhone», модель - 8, в корпусі чорного кольору.
Із вказаної переписки вбачається, що ОСОБА_7 повідомляє про місця розкладки наркотичних засобів шляхом помічення їх у застосунку, вартість, кількість та вагу заборонених речовин. Крім цього, його покупці повідомляли про переказ коштів на його особисту картку в обмін на заборонені речовини. Також, у застосунку «Телеграм» був виявлений чат-бот - « ОСОБА_12 », де надсилалася реклама про наявні акції на так званому «ринку наркотичних речовин».
Таким чином, спосіб упакування та указана кількість наркотичних засобів, яка об`єктивно перевищує потребу однієї людини у власному вживанні, переписки у месенджері «Телеграм» беззаперечно вказують на наявність умислу ОСОБА_7 на збут наркотичних засобів.
Місцевий суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, при призначенні міри покарання  ОСОБА_7 у відповідності до вимог статей 65, 66, 67 КК України, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є особливо тяжким злочином, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, думку сторони обвинувачення та сторони захисту та дійшов правильного висновку, що  ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України слід призначити покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Також суд врахував, що злочинам, пов`язаним з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для населення, економіки та суспільства в цілому, оскільки неконтрольований обіг наркотичних засобів та психотропних речовин належить до глобальних проблем сучасності.
Колегія суддів апеляційного суду погодилась з висновком суду першої інстанції.
 
Щодо доводів касаційної скарги захисниці про відсутність підпису ОСОБА_7  на протоколі затримання особи від 16 лютого 2022 року, Суд зазначає наступне.
Як убачається із матеріалів цього провадження, зокрема на вказаному захисницею процесуальному документі, наявні на кожній із 5 сторінок цього протоколу затримання ОСОБА_7 від 16 лютого 2022 року підписи захисника, понятого та самого обвинуваченого. За таких обставин наявність підпису ОСОБА_7 у відмінному від графи «підпис» місці не є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке б спричинило визнання недопустимим цього протоколу.
Крім того, у касаційній скарзі захисниця зазначає про відсутність у вказаному протоколі затримання особи відомостей про роз`яснення слідчим  ОСОБА_7 положень ст. 63 Конституції України, ст.18 КПК України та його прав та обов`язків, передбачених ст. 42 КПК України. 
Такі доводи захисниці не відповідають матеріалам провадження, оскільки ОСОБА_7 під час його затримання перед надання ним показань слідчому, за участю захисника за дорученням, були роз`яснені процесуальні права та обов`язки підозрюваного, передбачені ст. 42 КПК України, серед яких є, зокрема, право підозрюваного не говорити нічого з приводу підозри проти нього, або у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання та право давати пояснення, показання з приводу підозри чи в будь-який момент відмовитися їх давати. Такі права, передбачені п.п.4-5 ст. 42 КПК України є віддзеркаленням положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України щодо свободи від самовикриття, що були розвинені та доповнені у приписах КПК України. 
Даних, які б свідчили, що судами допущено такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення Суд не встановив. 
Апеляційний суд із додержанням приписів статей 404, 405 КПК України переглянув вирок суду першої інстанції за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника, належно перевірив усі наведені в них доводи й обґрунтовано відмовив у задоволенні апеляційних скарг, навівши в ухвалі мотиви та правові підстави, з яких виходив, постановляючи рішення.
Вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають вимогам статей 370, 374, 419КПК України. 
Оскільки закон України про кримінальну відповідальність застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, касаційну скаргу захисниці слід залишити без задоволення, а судові рішення -без зміни.
 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд 
 
ухвалив:
 
Касаційну скаргу захисниці  ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 березня 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду стосовно ОСОБА_7 від 22 липня 2024 року залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                        ОСОБА_3