ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1118/20  Номер провадження 22-з/814/6/25	 Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,
за участю секретаря судового засідання Філоненко О.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Гольдінов Юрій Леонідович, про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики,-

В С Т А Н О В И В:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог та судових рішень по суті спору
У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу, сплативши за подачу позовної заяви до суду першої інстанції судовий збір у розмірі 8151,90 грн (т.1, а.с. 01).
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики, сплативши за подачу зустрічної позовної заяви до суду першої інстанції судовий збір у розмірі 840,80 грн (т.1, а.с. 58).
Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 березня 2021 року у первісному позові відмовлено, зустрічний позов задоволено. Визнано недійсним договір позики від 27 жовтня 2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з часу його укладення. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 840,80 грн (т.2, а.с. 06).
З рішенням місцевого суду не погодився ОСОБА_2 та оскаржив його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, за подання якої сплативши судовий збір у розмірі 13489,06 грн (12227,86 грн +1261,20 грн (т.2, а.с. 25, 35)).
Постановою Полтавського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 19 березня 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про задоволення первісного позову. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 27 жовтня 2016 року у розмірі 25 000,00 євро та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1 822,60 євро. У зустрічному позові відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 21640,96 грн (т.2, а.с. 118).
З постановою суду апеляційної інстанції не погодився ОСОБА_1 та оскаржив її в касаційному порядку, подавши до Верховного Суду касаційну скаргу та попередньо сплативши за її подання судовий збір у розмірі 17985,40 грн (т.2, а.с. 123).
Постановою Верховного Суду від 06 липня 2022 року постанову Полтавського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 09 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 березня 2021 року змінено в мотивувальній частині відповідно до редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
З постановою суду апеляційної інстанції не погодився ОСОБА_2 та оскаржив її в касаційному порядку, подавши до Верховного Суду касаційну скаргу та попередньо сплативши за її подання судовий збір у розмірі 16303,60 грн (т.3, а.с. 35).
Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 09 березня 2021 року, у незміненій за результатами апеляційного перегляду частині, та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 січня 2023 року залишено без змін.
Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення
У лютому 2024 року до Полтавського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Гольдінов Ю.Л., про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, в якій заявник прохав суд ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про розподіл нерозподілених у справі судових витрат в сумі 17985,42 грн, що складаються з судового збору за подачу касаційної скарги відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року, а саме стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 17985,42 грн.
У поданій заяві зазначено, що після подвійного оскарження в апеляційному та касаційному порядку рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 березня 2021 року, прийняте на користь відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , залишено без змін, а понесені ним судові витрати в сумі 17985,42 грн, що складаються з судового збору за подачу касаційної скарги на постанову Полтавського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року, залишились нерозподіленими. Ці судові витрати слід стягнути з позивача за первісним та відповідача за зустрічним позовами у справі ОСОБА_2 .
Оскільки остаточне рішення у справі ухвалено Полтавським апеляційним судом 09 січня 2023 року, то заявник вважає, що розподіл судових витрат у справі, які залишились на цей час нерозподіленими, відноситься до повноважень саме Полтавського апеляційного суду.
Короткий зміст заперечень щодо ухвалення додаткового рішення 
У жовтні 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Самойленко М.О. у поданих до суду апеляційної інстанції запереченнях на ухвалення додаткового рішення прохав суд відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, оскільки питання щодо розподілу витрат вже вирішено постановою Верховного Суду від 19 грудня 2023 року, в якій зазначено про відсутність підстав для здійснення нового розподілу судових витрат, понесених під час розгляду справи в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій.
Також у березні 2025 року до суду апеляційної інстанції надійшли повторно запереченнях на ухвалення додаткового рішення від представника ОСОБА_2 - адвоката Самойленка М.О., в яких останній прохав суд відмовити у задоволенні поданої ОСОБА_1 заяви про ухвалення додаткового рішення, що мотивовано викладеними у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2023 року висновками щодо відсутності підстав для розподілу судових витрат на всіх стадіях судового розгляду, відсутності заявлених у поданій касаційній скарзі вимог щодо їх розподілу, а також не направленням ОСОБА_2 копії заяви про ухвалення додаткового рішення.
Щодо явки учасників справи в суді апеляційної інстанції
У відповіді на заперечення представник ОСОБА_1 - адвокат Гольдінов Ю.Л. прохав суд, зокрема справу розглядати за відсутності сторони заявника ОСОБА_1 .
Представник ОСОБА_2 - адвокат Самойленко М.О. у поданих запереченнях на ухвалення додаткового рішення прохав суд, зокрема розгляд заяви провести без участі представника ОСОБА_2 .
Інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання, на розгляд справи не з`явилися.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи поданої заяви, приходить до такого висновку.
Позиція суду щодо ухвалення додаткового судового рішення
Додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас, додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. У разі скасування рішення у справі, ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року в справі № 756/4441/17).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 зазначено, що: «за загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі». 
Постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (підпункт «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України).
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц зроблено висновок, що: «згідно із підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Таким чином, встановлено дискреційне повноваження суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, такий обов`язок у випадку передачі справи на новий судовий розгляд не покладено. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, розподіл судового збору у справі, в тому числі сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює той суд, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи. З урахуванням наведеного Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступає від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у додатковій постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 756/2157/15-ц. У разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».
Оскільки Полтавським апеляційним судом на підставі постанови Верховного Суду від 06 липня 2022 року, якою, зокрема касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, постанову Полтавського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, було здійснено новий розгляд поданої ОСОБА_2 апеляційної скарги на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 березня 2021 року, за результатами якої ухвалено постанову від 09 січня 2023 року про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та зміну в мотивувальній частині рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 березня 2021 року, то суд апеляційної інстанції, з урахуванням понесених витрат в частині сплати судового збору відповідачем за первісним позовом під час подання касаційної скарги, у передбаченому цивільним процесуальним законодавством порядком, мав здійснити розподіл понесених витрат, що не було здійснено судом.
Колегія суддів зауважує, що здійснення розподілу судових витрат у частині судового збору є процесуальним питанням, яке підлягає обов`язковому вирішенню судом за наслідками розгляду справи з урахуванням положень статті 141 ЦПК України.
Висновок за результатами розгляду заяви 
Враховуючи, що ОСОБА_1 поніс витрати у вигляді сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Полтавського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року, яка була ухвалена у зв`язку з реалізацією ОСОБА_2 права на апеляційне оскарження рішення місцевого суду, та за результатами касаційного розгляду справи скасована, то з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 17985,40 грн, що було сплачено останнім на підставі квитанції №14-654К від 30 вересня 2021 року.

Керуючись статтями 133, 141, 270 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В: 
Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Гольдінов Юрій Леонідович, про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 17985,40 грн.

Судове рішення набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржено безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Повний текст судового рішення складено 29 травня 2025 року.

Головуючий                                                                        В.П. Пікуль 
Судді                                                                                А.І. Дорош
О.А. Лобов