УХВАЛА
 
11 квітня 2025 року
м. Київ
справа № 128/218/24
провадження № 61-4550 ск25
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 20 березня 2024 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення часток земельних ділянок в натурі,
ВСТАНОВИВ:
25 січня 2024 року ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.
15 березня 2024 року, не погодившись з зазначеним вище судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 березня 2024 року звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 25 січня 2024 року визнано діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на вказану ухвалу повернуто скаржнику.
Застосовано до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 908,40 грн та стягнуто з нього вказану суму в дохід Державного бюджету України.
Ухвалами Верховного Суду від 22 квітня, 21 червня, 12 серпня, 28 листопада           2024 року касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 20 березня 2024 року визнано неподаними та повернуто заявникові (провадження №№ 61-4856ск24, 61-6439ск24, 61-10412ск24, 61-13188ск24).
Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 20 березня 2024 року залишено без розгляду (провадження №№ 61-479ск25), а ухвалою від 13 березня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду                   від 20 березня 2024 року повернуто заявнику (провадження №№ 61-479ск25).
02 квітня 2025 року  ОСОБА_1 в черговий раз подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 20 березня                 2024 року з пропуском строку на касаційне оскарження, у якій просив її скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження. Крім того,заявник порушив питання про відвід суддів Коротенка Є. В., Зайцева А. Ю., Тітова М. Б. у розгляді його касаційної скарги.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями                            від 09 квітня 2025 року справу призначено судді-доповідачеві Білоконь О. В., судді, які входять до складу колегії: Осіян О. М., Сакара Н. Ю.
У зв`язку з цим, заява про відвід Коротенка Є. В. , Зайцева А. Ю., Тітова М. Б. не розглядається.
Вирішуючи питання відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , колегія суддів виходить з такого. 
Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
Ухвала Вінницького апеляційного суду прийнята 20 березня 2024 року, відомості про складання повного тексту відсутні, надіслана судом до Єдиного державного реєстру судових рішень 20 березня 2024 року та оприлюднена 22 березня                   2024 року.
Отже, строк на касаційне оскарження ухвали Вінницького апеляційного суду                 від 20 березня 2024 року закінчився 19 квітня 2024 року.
Касаційну скаргу на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 20 березня                2024 року позивач  ОСОБА_1 подав 02 квітня 2025року, тобто після спливу річного строку з дня складення повного тексту ухвали суду апеляційної інстанції (20 березня 2024 року).
Згідно із частиною третьою статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
У пунктах 91-96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 вересня               2024 року у справі № 490/9587/18 (провадження № 14-29цс24) зазначено, що:
«91. «Разом з тим слід відмітити, що позивач (заявник, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) із великим ступенем зацікавленості повинен проявляти інтерес про хід розгляду судом ініційованої ним справи або відповідного судового провадження. У разі відсутності обставин непереборної сили ігнорування позивачем (заявником) протягом тривалого періоду часу провадження, відкритого за його позовною заявою (заявою, скаргою), свідчить про недобросовісну поведінку та порушення основоположних засад цивільного процесу.
92. ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.
93. Такий підхід є складовою частиною принципу правової визначеності у площині запобігання перегляду остаточних судових рішень за відсутності вагомих для цього підстав.
94. Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.
95. Норма про відмову у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення (частина друга статті 358 ЦПК України), на переконання Великої Палати Верховного Суду, не порушує саму сутність права доступу до правосуддя, а запровадження наведеного процесуального строку відповідає завданням цивільного судочинства та основним засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема таким, як: «змагальність сторін» (кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій) та «неприпустимість зловживання процесуальними правами» (учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається).
96. Отже, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що «особою, не повідомленою про розгляд справи» (пункт 1 частини другої статті 358 ЦПК України), не можна вважати особу, яка власне ініціювала розгляд справи або відповідного судового провадження (позивача, заявника, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору), яка скористалася своїм правом доступу до правосуддя, подала позовну заяву (заяву, скаргу), на підставі якої було відкрито судове провадження».
Аналіз змісту касаційної скарги, даних Єдиного державного реєстру судових рішень та ухвал Верховного Суду про повернення касаційних скарг свідчить, що ОСОБА_1 був обізнаний про ухвалу Вінницького апеляційного суду                               від 20 березня 2024 року, оскільки за його апеляційною скаргою постановлена оскаржувана ухвала апеляційного суду та він неодноразово звертався з касаційними скаргами щодо неї. 
Отже, ОСОБА_1 , який є позивачем у справі і неодноразово оскаржував ухвалу Вінницького апеляційного суду від 20 березня 2024 року, не є особою, не повідомленою про розгляд або результат розгляду справи.
Виключні випадки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України для поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 , у касаційній скарзі не вказав та не обґрунтував.
У статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).
Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення після спливу одного року з дня складення повного тексту ухвали суду апеляційної інстанції, і не встановлено винятки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити. 
Оскільки у відкритті касаційного провадження відмовлено, клопотання                ОСОБА_1  про зупинення виконання оскаржуваного судового рішення вирішенню не підлягає.
Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення часток земельних ділянок в натурі, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 20 березня 2024 року. 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                     О. В. Білоконь
                                                                                             О. М. Осіян
                                                                                              Н. Ю. Сакара