ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 березня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/24829/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро 
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року 
у справі №160/24829/24 
за позовом ОСОБА_1  
до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 16.08.2024 року №047050028086 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області   зарахувати  позивачці до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи: з 29.11.1990 по 01.07.1991 на посаді апаратника-гідрометалурга - запис №2 трудової книжки; та з 02.12.1999 по 13.04.2004 на посаді футерувальника (кислототривника) - запис №10 трудової книжки.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року у справі №160/24829/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 16.08.2024 року №047050028086 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати по пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 періоди роботи: з 29.11.1990 по 01.07.1991, з 02.12.1999 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 13.01.2003, з 16.01.2003 по 13.04.2004.
В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.
Судом зазначено, що період роботи позивачки за Списком №1 з 29.11.1990 по 01.07.1991, з 02.12.1999 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 13.01.2003, з 16.01.2003 по 13.04.2004 підтверджується довідкою Приватного акціонерного товариства “ЮКРЕЙН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС” №01-15/68 від 24.04.2024. Також зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені в уточнюючих довідках. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення уточнюючої довідки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Крім того, судом зазначено, що в даному випадку за умови наявності 4 повних років пільгового стажу за Списком №1 пенсійний вік з 60 років підлягає зниженню на 5 років 4 місяці і становить 54 роки 8 місяців. Позивачці виповнилось 52 років 8 місяців, що в свою чергу є недостатнім, в розумінні абз. 4 п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, для призначення пенсії. Таким чином суд дійшов висновку, що з урахуванням  встановлених  обставин справи,  підстав для  зобов`язання  відповідача  призначати позивачці пенсію,  немає.   
Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року у справі №160/24829/24, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Скаржник зазначає, що позивачкою не підтверджено вищезазначені періоди її роботи, тому право на зарахування таких періодів до пільгового стажу відсутнє. Зазначає, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивачки.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 09.08.2024 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву ОСОБА_1 та прийнято рішення №047050028086 від 16.08.2024, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
В даному рішенні зазначено, що страховий стаж заявниці  становить 22 років 04 місяці 19 днів, а пільговий стаж по Списку №1 – відсутній. Також зазначено, що до пільгового стажу не враховано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній: №01-15/68 від 24.04.2024, оскільки довідка не відповідає Додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, а саме: не вірно зазначені посилання, які затвердженні постановами Кабінету міністрів України  на час роботи заявниці (посилання на розділ, позицію не відповідає постанові КМУ від 11.03.1994 № 162, яка була чинною на момент роботи позивачки).
Не погодившись із зазначеним рішенням, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до положень ст. 44 Закону №1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності
Згідно ст. 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Отже, зміст наведених норм права свідчить, що основним документом на підтвердження пільгового стажу роботи є трудова книжка. Уточнюючі довідки мають подаватися у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що підтверджують право на зарахування періодів роботи до стажу.
Колегія суддів враховує, що у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Як вірно встановлено судом першої інстанції з довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01-15/68 від 24.04.2024, позивачка працювала на наступних посадах, що передбачені списком №1:
- з 29.11.1990 по 01.07.1991 – апаратником-гідрометалургом;
- з 02.12.1999 по 31.12.2000 – Футерувальником (кислототривником);
- з 01.01.2001 по 13.01.2003 – Футерувальником (кислототривником);
- з 16.01.2003 по 13.04.2004 – Футерувальником (кислототривником).
Довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01-15/68 від 24.04.2024 підписана Головою правління Приватного акціонерного товариства “ЮКРЕЙН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС” ОСОБА_2 .
Крім того, зазначені періоди роботи підтверджуються записами в трудовій книжці позивачки НОМЕР_1 .
Відповідно до ст. 101 Закону України “Про пенсійне забезпечення” органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Отже, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. У разі сумніву або розбіжностей в документах, які враховуються при обчисленні пенсії, відповідач має вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
При цьому відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до підприємства або архівної установи для отримання відомостей щодо спірного періоду трудового стажу позивачки.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду, погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 16.08.2024 року №047050028086 та необхідність зарахування до пільгового стажу позивачки за Списком № 1 періоди з 29.11.1990 по 01.07.1991, з 02.12.1999 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 13.01.2003, з 16.01.2003 по 13.04.2004.
Відносно доводів апеляційної скарги про втручання суду у дискреційні повноваження пенсійного фонду, апеляційний суд зазначає наступне.
Дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Водночас, згідно пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.
З урахуванням тієї обставини, що оскаржувані дії відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко зазначений законодавчо, у даному випадку задоволення позову в частині дій зобов`язуваного характеру не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Підсумовуючи, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року у справі №160/24829/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення  та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках  та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко