УХВАЛА
про відмову у прийнятті додаткового рішення
15 травня 2025 року 

м. Київ
справа №380/8738/23
адміністративне провадження № К/990/31810/24  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Стародуба О.П., Стеценка С.Г., 

розглянув у порядку письмового провадження
заяву Львівської обласної прокуратури про ухвалення додаткового судового рішення 
у справі №380/8738/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІМРЕНТ"
до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Франківської окружна прокуратура м. Львова,
за участю Львівської обласної прокуратури (на стороні відповідача)
про визнання протиправними та скасування наказів, визнання протиправними дій,-

УСТАНОВИВ:

02.02.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "ТІМРЕНТ" звернулося до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 05.01.2022 №2ДК "Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності";
- визнати протиправним та скасувати наказ першого заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 28.01.2022 №16ДК "Про внесення змін до наказу від 05.01.2022 № 2ДК";
- визнати протиправними дії посадових осіб Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Миколи Притули та Дарії Білик щодо проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використані земельної ділянки на вул. Стрийській, 133, м. Львів, та складення акта від 28.01.2022 №16-дк/8/АП/09/01/-22 з розрахунками розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 09.02.2024, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2024, позов задовольнив.

Верховний Суд постановою від 25.02.2025 ухвалив:
-  касаційну скаргу Львівської обласної прокуратури задовольнити частково;
- рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.02.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2024 у справі №380/8738/23 скасувати;
-  закрити провадження у справі №380/8738/23.

12.05.2025 до Верховного Суду надійшла заява представника Львівської обласної прокуратури Таргонія Олександра Вячеславовича про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує:
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;
3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин;
4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;
5) як розподілити між сторонами судові витрати;
6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення;
6-1) чи є підстави для здійснення судового контролю, передбаченого  частинами п`ятою, шостою статті 382 цього Кодексу;
7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи. Разом з тим,  КАС України передбачені випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме: 1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (ч. 3 ст.143); 2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (ч. 6 ст. 143); 3) якщо це питання не було вирішено (п. 3 ч. 1 ст. 252).
Відповідно до ч. 5 ст. 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Частинами 1-3 ст. 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку ст. 252 КАС України.

Перевіривши доводи заяви щодо необхідності ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у її задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Порядок відшкодування судових витрат, понесених третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, врегульовано ч.11 ст.139 КАС України, згідно з якою судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги
Зміст цієї норми дає підстави для висновку, що право на відшкодування судових витрат, понесених третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, реалізується за правилами розподілу судових витрат, які встановлені для тієї сторони у справі, на боці якої виступала ця третя особа, та залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
Подібна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 27.05.2019 у справі №821/410/17, від 22.01.2020 у справі №808/2832/17 та постановах від 27.05.2021 у справі №480/6187/20, від 19.10.2021 у справі №520/13581/2020, від 19.12.2023 у справі №200/14456/21.
Колегія суддів зазначає, що у цій справі, третя особа заперечувала проти позову та підтримувала позицію відповідача, який виступає у цих правовідносин суб`єктом владних повноважень.

Таким чином, судові витрати, понесені третьою особою, відшкодовуються у тому ж порядку, у якому відшкодовувались би судові витрати відповідача, тобто в порядку ч. 2 ст. 139 КАС України, положення якої передбачають відшкодування відповідачу - суб`єкту владних повноважень документально підтверджених витрат, пов`язаних лише із залученням свідків та проведенням судових експертиз, та не встановлюють стягнення в порядку розподілу судових витрат на сплату судового збору, витрат на правничу допомогу, сплачених суб`єктом владних повноважень.
Відповідно до ч. 4 ст. 252 КАС України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.
Враховуючи, що як на підставу для прийняття додаткового судового рішення у справі, третя особа посилається саме на невирішення судом касаційної інстанції питання щодо розподілу судових витрат, які за встановлених обставин справи не підлягають розподілу, підстави для ухвалення додаткового рішення у зазначеній справі про розподіл судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 143, 244,  248, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В

Відмовити у задоволенні заяви Львівської обласної прокуратури про ухвалення додаткового судового рішення у справі №380/8738/23.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              С.Г. Стеценко

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб