ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 травня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 340/8149/24	

  Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
  головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
  суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року (суддя М.Я. Савонюк) у справі № 340/8149/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області,  третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,-

                                                                ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, у якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, що полягають у відмові в призначенні пенсії за віком позивачу та скасувати рішення №111250002291 від 15.11.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву від 12.11.2024 позивача з урахуванням стажу роботи за період роботи з 28.12.1981 по 30.04.1982 в Кіровоградській автошколі ДОСААФ по програмі категорії «С», роботи з 01.06.2000 по 11.01.2001 в Кіровоградському представництві О.М. Університет «Україна» та з 23.01.2003 по 30.06.2005 в Державному сільськогосподарському підприємстві «Бережинське» з урахуванням висновків суду.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення пенсійного органу є протиправним, оскільки позивачем до пенсійного органу надані всі необхідні документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року адміністративний позов задоволено:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №111250002291 від 15.11.2024 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу позивача період навчання  з 28.12.1981 по 30.04.1982 в Кіровоградській автошколі ДОСААФ, періоди роботи з 01.06.2000 по 11.01.2001 та з 23.01.2003 по 30.06.2005, та повторно розглянути заяву від 12.11.2024 про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у 
рішенні. 
Судом першої інстанції зазначено, що записи у трудовій книжці позивача, що підтверджують період його навчання у Кіровоградській автошколі, зроблені із зазначенням номерів та дат наказів, наявний підпис уповноваженої особи та печатка навчального закладу без будь-яких виправлень чи неточностей.

Відтак, суд вважав, що позивачем належним чином підтверджено період навчання в Кіровоградській АШ ДОСААФ з 28.12.1981 по 30.04.1982, а тому наявні підстави для зарахування періоду навчання позивача до його страхового стажу. 
Суд встановив, що трудова книжка позивача містить записи про період роботи з 01.06.2000 по 11.01.2001 із зазначенням посади позивача, назви установи, номерів та дат наказів про прийняття та звільнення.
Записи про роботу завірені відбиткою печатки роботодавця. При цьому, дата наказу про звільнення №08 від 11.01.2001 відповідає даті звільнення -  11.01.2001.
З цих підстав, суд зазначив, що пенсійним органом протиправно не зараховано до страхового стажу період роботи позивача з 01.06.2000 по 11.01.2001 згідно трудової книжки.
Суд звернув увагу, що той факт, що за спірний період роботодавець не сплачував страхові внески не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 23.01.2003 по 30.06.2005.
Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що наявні підстави визнати протиправним та скасувати рішення пенсійного органу №111250002291 від 15.11.2024, а також зобов`язати пенсійний орган зарахувати до страхового стажу позивача період навчання з 28.12.1981 по 30.04.1982 в Кіровоградській автошколі ДОСААФ, періоди роботи з 01.06.2000 по 11.01.2001 та з 23.01.2003 по 30.06.2005, та повторно розглянути заяву від 12.11.2024 про призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, пенсійний орган вказує, що оскільки записи трудової книжки позивача не підтверджено у встановленому порядку, то для зарахування спірних періодів роботи позивача за даними трудової книжки підстави відсутні. Вважає, що ним правомірно не зараховано страховий стаж позивачу за період з 23 січня 2003 року по 30 червня 2005 року, адже відсутні відомості щодо позивача в реєстрі застрахованих осіб, які після липня 2000 року є обов`язковими. Відтак, пенсійний орган зазначає, що спірне рішення про відмову у призначенні пенсії є правомірним, адже у позивача відсутній необхідний страховий стаж для призначення пенсії.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 12.11.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення йому пенсії за віком.
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності, було розглянуто вказану заяву позивача з доданими до неї документами.
Рішенням від 15.11.2024 №111250002291 відповідач відмовив у призначенні пенсії позивачу у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди навчання з 28.12.1981 по 30.04.1982, оскільки відсутня інформація про присвоєння кваліфікації; періоди роботи з 20.08.1998 по 31.05.2000 згідно трудової книжки, так як наявне виправлення в даті прийняття (стаж зараховано по довідці ОК-5); з 01.06.2000 по 11.01.2001 - наявне виправлення в даті звільнення та в довідці ОК-5 відсутні дані; з 23.01.2003 по 30.06.2005 - відсутні відомості в реєстрі застрахованих осіб (довідка ОК-5).
Відповідно до записів у трудовій книжці позивача від 01.10.1981 серії НОМЕР_1 :
- з 28.12.1981 згідно наказу №78 від 27.12.1981 позивач проходив навчання в Кіровоградській АШ ДОСААФ, яку закінчив 30.04.1982 по програмі категорії «С» (наказ №93 від 30.04.1982);
- 01.06.2000 на підставі наказу №78 від 01.06.2000 прийнятий на посаду юриста Кіровоградського представництва О.М. Університета «Україна» (запис №15). Звільнений 11.01.2001 (наказ №08 від 11.01.2001, запис №15А). Наявне виправлення у даті звільнення з роботи;
- 23.01.2003 на підставі наказу №423а-К від 23.01.2003 призначений на посаду директора Державного сільськогосподарського підприємства «Бережинське» (запис №24). 10.05.2007 звільнений з посади за власним бажанням (наказ №97-к від 10.05.2007, запис №25).
Згідно свідоцтва серія НОМЕР_2 від 23.04.1982 позивач з 04.01.1982 по 23.04.1982 навчався в Кіровоградській автошколі  ДОСААФ за програмою категорії «С».
Не погоджуючись зі спірним рішенням від 15.11.2024 №111250002291, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. 
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 1 цього Порядку в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.3 цього ж Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей про періоди роботи, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.
Матеріалами справи підтверджено, що спірним рішенням відповідача від 15.11.2024 №111250002291 відмовлено у призначенні пенсії позивачу у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. 
Також, спірним рішенням до страхового стажу позивача не зараховано періоди навчання з 28.12.1981 по 30.04.1982, оскільки відсутня інформація про присвоєння кваліфікації; періоди роботи з 20.08.1998 по 31.05.2000 згідно трудової книжки, так як наявне виправлення в даті прийняття (стаж зараховано по довідці ОК-5); з 01.06.2000 по 11.01.2001 - наявне виправлення в даті звільнення та в довідці ОК-5 відсутні дані; з 23.01.2003 по 30.06.2005 - відсутні відомості в реєстрі застрахованих осіб (довідка ОК-5).
Згідно відомостей трудової книжки позивача від 01.10.1981 серії НОМЕР_1 , позивач з 28.12.1981 по 30.04.1982 проходив навчання в Кіровоградській АШ ДОСААФ, яку закінчив по програмі категорії «С».
Відповідно до приписів п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Як правильно звернув увагу суд першої інстанції, записи у трудовій книжці позивача стосовно періоду його навчання у Кіровоградській автошколі зроблені із зазначенням номерів та дат наказів, наявний підпис уповноваженої особи та печатка навчального закладу без будь-яких виправлень чи неточностей, а отже позивачем належним чином підтверджено період навчання в Кіровоградській АШ ДОСААФ з 28.12.1981 по 30.04.1982, у зв`язку з чим наявні підстави для зарахування такого періоду навчання позивача до його страхового стажу. Доводи апеляційної скарги цей висновок суду не спростовують.
Разом з тим, апеляційним судом досліджено, що трудова книжка серії НОМЕР_1 містить записи про період роботи позивача з 01.06.2000 по 11.01.2001 із зазначенням посади, назви установи, номерів та дат наказів про прийняття та звільнення, записи завірені відбиткою печатки роботодавця, а дата наказу про звільнення №08 від 11.01.2001 відповідає даті звільнення -  11.01.2001.
Колегія суддів звертає увагу, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Також, апеляційний суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Апеляційний суд вважає, що визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Таких чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що пенсійним органом протиправно не зараховано період роботи з 01.06.2000 по 11.01.2001 до страхового стажу позивача. Зворотні аргументи скаржника є безпідставними.
Апеляційний суд також враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 10.02.2021 у справі №805/3362/17-а, відповідно до якої страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язкові сплаті, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює ця особа, страхувальником сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Як підсумок, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що фізичні особи (працівники підприємств, які тимчасово були звільнені від своєчасного виконання обов`язку зі сплати єдиного внеску) не повинні відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а тому наявність заборгованості підприємства по страхових внесках не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначені пенсії таким фізичним особам періоду їх роботи. 
Трудова книжка позивача НОМЕР_1 містить відомості про період роботи позивача з 23.01.2003 по 30.06.2005.
Відтак, є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 23.01.2003 по 30.06.2005.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що спірне рішення пенсійного органу від 15.11.2024 №111250002291, яким відмовлено у призначенні пенсії позивачу через відсутність необхідного страхового стажу, є протиправним та підлягає скасуванню. 
Аргументи скаржника про правомірність спірного рішення свого підтвердження не знайшли.
Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року у справі № 340/8149/24 - без змін.
Постанова  суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

        Повний текст постанови складено 07.05.2025
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк