ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №334/10508/24                        Головуючий в 1 інст. Гнатюк О.М.
Провадження №33/807/405/25                                Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року                                                 місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Куща Є.Є., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Куща Є.Є. на постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 4 лютого 2025 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 18 грудня 2024 року о 00:54 год., ОСОБА_1 в м. Запоріжжя по вул. Котляревського 45, керував транспортним засобом Hyundai Santa Fe державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820. Від керування транспортним засобом був відсторонений, про повторність попереджений.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Кущ Є.Є., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, через порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та як наслідок невідповідність висновків суду обставинам справи.
Вказує про відсутність законних підстав у поліцейського, передбачених ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», для зупинки транспортного засобу, а отже вважає, що таку зупинку слід вважати незаконною, через що подальші дії, зокрема огляд на стан сп`яніння, є протиправним.
Наголошує, що ОСОБА_1 свою вину заперечує і стверджує, що був повністю тверезий та алкоголю не вживав, транспортним засобом у стані алкогольного чи будь якого іншого сп`яніння не керував. Із процедурою перевірки на стан сп`яніння та її результатами не згоден. Разом із цим, процедура його огляду була грубо порушена, його права дотримані не були, що зафіксовано відеозаписом події. Так вказує, що працівник поліції не забезпечив можливості проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння у передбаченому законом порядку - в закладі охорони здоров`я.
Стверджує, що копії доказів у вигляді відеозаписів на оптичних дисках підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС. А отже, мають бути засвідчені електронним підписом відповідача або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого – ознаки цифрового підпису автору. Таким чином, захисник вважає, що відеозаписи, наявні в матеріалах справи є неналежними доказами через відсутність цифрового підпису як їх автора, так і особи, уповноваженої на виготовлення копії відеозаписів.
Просить постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 4 лютого 2025 року скасувати, провадження в справі закрити.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши адвоката Куща Є.Є., який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.
Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, вина  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 199101 від 18 грудня 2024 року та визнаних судом доведеними підтверджується:
-        актом огляду на стан сп`яніння  ОСОБА_1 (а.с. 4);
-        роздруківкою результатів продуття алкотестеру «DRAGER» Alkotest 6820, тест № 2652, виготовленою о 01 год. 09 хв. 18 грудня 2024 року, якою підтверджується, що за результатами тестування у  ОСОБА_1  виявлено вміст алкоголю, який складає 2, 35 % проміле (а.с. 3);
-         направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18 грудня 2024 року (а.с.4);
-        відеозаписом події (обкладинка справи).
Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.
Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).
Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
За ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів.
За змістом апеляційної скарги,  ОСОБА_1  факт керування не оспорює, а оспорює досліджені докази на предмет їх допустимості.
Так, відеозаписом події зафіксовано факт керування  ОСОБА_1  транспортним засобом, його зупинку в період дії комендантської години. Під час перевірки документів у водія  ОСОБА_1  співробітником поліції виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, які оголошенні останнім. На запитання співробітника поліції щодо вживання водієм алкогольних напоїв,  ОСОБА_1  відповів, що вживав алкогольні напої приблизно о 16-17 годині. Зафіксовано, пропозицію останньому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Згода  ОСОБА_1  пройти запропонований огляд. Далі, зафіксовані обставини добровільного проходження  ОСОБА_1  огляду за допомогою приладу «Драгер», за результатами якого вміст алкоголю склав 2,35 проміле. З результатом такого огляду  ОСОБА_1  погодився. Попереджений про відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП та складання протоколу.
Отже, сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини  ОСОБА_1  і їх відповідність критерію достатності для такого висновку, а обставини зафіксовані відеозаписом події спростовують доводи апеляційної скарги про те, що співробітник поліції не забезпечив можливості проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння у передбаченому законом порядку в закладі охорони здоров`я, оскільки останній надав згоду з результатом проведеного огляду.
Отже, зміст оглянутого відео повністю спростовує доводи сторони захисту щодо недотримання працівниками патрульної поліції процедури відповідного огляду.
Доводи апелянта щодо відсутності законних підстав у працівників поліції для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , суддя апеляційного суду вважає непереконливими, виходячи з покладених на працівників поліції повноважень з регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками згідно Закону України «Про Національну поліцію України», та за обставин, що водій ОСОБА_1 був зупинений в період дії комендантської години на підставі п.3 ч. 1 ст. 30 ЗУ «Про національну поліцію», подальші обставини мали місце після спілкування із працівниками та перевірки його документів. 
Крім того, матеріали провадження не містять результатів оскарження неправомірних дій працівників поліції під час зупинки та складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Що стосується того, що відеозапис є не належним доказом у справі, оскільки на ньому відсутній електронний підпис автора, то слід зазначити, що даний відеозапис відповідає вимогам Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки фіксує обставини, які відносяться до зазначеної в протоколі події та не містить ознак фальсифікації.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У рішенні по справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Куща Євгена Євгеновича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 4 лютого 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                         В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 334/10508/24