ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 квітня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/23875/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Кругового О.О.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2024 р. (суддя Неклеса О.М.) в адміністративній справі №160/23875/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
                                        В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , який має статус фізичної особи-підприємця, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0/23320/2413, прийняте 09.05.2024 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, яким збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 397706,25 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції на суму 39770,63 грн., всього нараховано 437476,88 грн. 
В обґрунтування позовної вимоги позивач вказував на порушення відповідачем засад застосування спрощеної системи оподаткування, передбачених статтею 291 Податкового кодексу України, донарахування грошового зобов`язання за відсутності обставини перевищення позивачем граничного розміру догоду за 2023 рік, ігнорування відповідачем статті 58 Конституції України шляхом поширення дії нормативно-правового акту (п.9-1.4.3 підрозділу 8 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України) на правовідносини, які виникли до його прийняття.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2024 р., ухваленим за результатом розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у задоволенні позовної заяви відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач наводить доводи позовної заяви, а також акцентує увагу на тому, що станом на 01 січня 2023 р. граничний обсяг доходу платника єдиного податку був визначений у 5587800 грн., в той час як отриманий ним дохід за 2023 рік склав всього 5445275,01 грн., тобто в межах встановленого законом обсягу.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що оскільки, ФОП ОСОБА_1 при складенні та поданні податкової декларації платника єдиного другої групи від 23.02.2024 за 2023 рік не врахував зміни, внесені Законом України від 30.06.2023 року №3219-ІХ, яким підрозділ 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України доповнено підпунктом 9 прим1.4.3, тому податкове повідомлення - рішення від 09.05.2024 №0/23320/2413 є правомірним і скасуванню не підлягає.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини у справі:
ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку в Придніпровській ДПІ (Амур-Нижньодніпровський район) ГУ ДПС у Дніпропетровській області. Стан платника « 0» - платник податків за основним місцем обліку. Основний вид діяльності: 47.22 - Роздрібна торгівля м`ясом і м`ясними продуктами в спеціалізованих магазинах. Позивач з 01.10.2022 по 25.01.2023 знаходився на загальній системі оподаткування, з 26.01.2023 по 30.06.2023 - на спрощеній системі оподаткування (3 група 2%), з 01.07.2023 по 31.12.2023 - на спрощеній системі оподаткування (2 група 20%), з 01.01.2024 - на загальній системі оподаткування. 23.02.2024 ФОП ОСОБА_1  подано декларацію платника єдиного податку за 2023 рік реєстраційний номер 9384120944, в якій задекларовано обсяг доходу за звітний (податковий) період в сумі 5445275,01 грн. Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області 29.03.2024 проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_1  з питань заниження податкових зобов`язань по єдиному податку та умов застосування спрощеної системи оподаткування, за результатом якої 29.03.2024 складено Акт №14732/04-36-24-13/ НОМЕР_1 . За висновками перевірки контролюючим органом встановлено порушення абз.2 підпункту   298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України   в частині перевищення протягом календарного року обсягу доходу, та пункту   293.8 статті 293 Податкового кодексу України   - в частині заниження податкового зобов`язання по єдиному податку. На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Дніпропетровській області   09.05.2024 прийнято податкове повідомлення - рішення №0/23320/2413, яким збільшено ФОП ОСОБА_1  грошове зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 437 476,88 грн., з яких за податковим зобов`язанням - 397 706,25 грн., за штрафними санкціями - 39 770,63 грн. 
Вважаючи протиправним та таким, що підлягає скасуванню податкове повідомлення-рішення (форма Р), прийняте Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області за №0/23320/2413 від 09.05.2024, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовної заяви, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки «положення підпункту 91.4.3   пункту 91 підрозділу 8 розділу ХХ Перехідних положень ПК України   підлягало застосуванню в спірних правовідносинах під час розрахунку обсягу доходу позивача за 2023 рік». 
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Податковим кодексом України (ПК України). 
Пунктом   291.2 ст.291 ПК України   встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом   297.1 статті 297   цього   Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Згідно з п.291.3 ст.291 ПК України   юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
За приписами пп.2 п.291.4 ст.291 ПК України   суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Відповідно до абз.1 п.294.1 ст.294 ПК України   податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік. Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду (п.294.2 ст.294 ПК України).
Згідно з абз.1 пп.2 п.293.8 ст.293 ПК України   платники єдиного податку другої групи, які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті   291.4 статті 291   цього   Кодексу, в наступному податковому (звітному) кварталі за заявою переходять на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку третьої групи, або відмовляються від застосування спрощеної системи оподаткування. Такі платники до суми перевищення зобов`язані застосувати ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків. Заява подається не пізніше 20 числа місяця, наступного за календарним кварталом, у якому допущено перевищення обсягу доходу;
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану" від 30.06.2023 № 3219-ІХ, який набрав чинності 01.08.2023, доповнено розділ ХХ "Перехідні положення" ПК України підпунктом 9-1.4.3 пункту 9-1 підрозділу 8 такого змісту: встановити, що у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.
Враховуючи зазначені зміни законодавства, платники податків, які станом на 31 липня 2023 року використовували особливості оподаткування та не відмовилися від їх використання самостійно, і до переходу на такі особливості були платниками єдиного податку, з 01 серпня 2023 року автоматично вважаються платниками єдиного податку тієї групи єдиного податку, на якій вони перебували до моменту переходу на застосування особливостей третьої групи (пп. 9-1.4.1 підрозд. 8 розд. ХХ   ПК України).
У 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений   п. 291.4 ПКУ, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування (пп. 9-1.4.3 підрозд. 8 розд. ХХ   ПК України).
Ставки, встановлені п.п. 293.3-293.5   ПК України, застосовуються з урахуванням таких особливостей (п. 293.8 ПК України): платники єдиного податкудругої   групи, які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу в наступному податковому (звітному) кварталі за заявою переходять на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку третьої   групи, або відмовляються від застосування спрощеної системи оподаткування.
Обсяг доходу для фізичної особи-підприємця єдиного податку другої   групи у спірний  період становить 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року   (5587800 грн).   Такі платники до суми перевищення зобов`язані застосувати ставку єдиного податку у розмірі 15%.
Згідно з п.   293.1 ст. 293 ПК України, ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).
Відповідно до пп. 1 п. 293.4 ст. 293, ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці) у розмірі 15 відсотків: до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у   підпунктах 1, 2   і   3   пункту   291.4 статті 291   цього   Кодексу.
Як свідчать встановлені обставини справи, відповідно до поданої позивачем   податкової декларації платника єдиного податку за 2023 рік вбачається, що позивачем задекларовано: обсяг доходу за звітний (податковий) період згідно з пп. 2 п.   291.4 ст. 291 ПК України   в розмірі 5445275,01 грн.  Обсяг доходу, що оподатковується за ставкою 15 відсотків згідно з пунктом   293.4   статті   294 ПК України, позивачем не декларувався. Позивач перебував у звітному періоді як платник єдиного податку на системі оподаткування 3 групи з 26.01.2023 по 30.06.2023 які використовують особливості оподаткування, зі сплатою податку в розмірі 2 відсотків доходу, та як платник єдиного податку на системі оподаткування 2 групи з 01.07.2023 із розміром єдиного податку 20% від мінімальної заробітної плати.
Відповідно до пп.9-1.4.3 п.9-1.4 п.9-1 підрозділу 8   розділу XX "Перехідні положення" ПК України   обсяг граничного доходу позивача як для платника 2 групи у звітному 2023 році складав 2793900,00 грн., який розрахований наступним чином: 5587800,00 грн. (834 х 6700 грн.) /12 міс.) х 6, де 834   кількість мінімальних заробітних плат, 6700 грн.   розмір мінімальної заробітної плати на 01.01.2023р., 12 і 6   кількість місяців (12 місяців у календарному році, 6 місяців   тривалість перебування позивача на групі 2), а отже задекларований дохід перебував поза межами, визначених нормами законодавства, тому є вірними висновки відповідача про порушення позивачем приписів абз.2 пп.298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України   та п.293.8 ст. 293 ПК   України.
Доводи позивача про те, що на час переходу на   сплату   єдиного податку на системі оподаткування 2 групи з 01.07.2023 із розміром єдиного податку 20% від мінімальної заробітної плати, не існувало будь яких обмежень, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки приписи пп.   9-1.4.3. п.9-1.4   п.9-1 розділу   XX "Перехідні положення" ПК України    на момент подання декларації за 2023 рік  набули   чинності.
                    Зважаючи на те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, оскаржене рішення суду першої інстанції скасуванню не підлягає. 
                    Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
                                                  П О С Т А Н О В И В:

                    Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
                    Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2024 р.  в адміністративній справі №160/23875/24 - залишити без змін.
                    Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 01 квітня 2025 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
  
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий