Справа № 750/18380/24 	Головуючий у 1 інстанції Крапивний Б. В. 	
Провадження № 33/4823/428/25 	  	
Категорія - ч. 4 ст. 130 КУпАП    	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі: 
головуючого -  судді Салая Г.А., 
за участю захисника Хайтова П.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Хайтова В.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 квітня 2025 року,

                                      У С Т А Н О В И В :
Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , 

Визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП та закрито провадження по справі у цій частині у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.12.2024 о 13 год. 40 хв. ОСОБА_1 по вул. Олега Міхнюка, 31, у м. Чернігові, на перехресті вул. Олега Міхнюка та вул. Гетьмана Полуботка, керував автомобілем AUDI Q7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі від вул. Оборонців Чернігова у сторону Червоної площі, та на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг не надав перевагу автомобілю Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі - по вул. Олега Міхнюка, внаслідок чого трапилось зіткнення та транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.
Окрім того, 19.12.2024 о 13 год. 40 хв. ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної по вул. Олега Міхнюка, 31, у м. Чернігові, вживав алкогольні напої до проведення медичного огляду у встановленому законом порядку.

Не погоджуючись із постановою суду захисник Хайтов П.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну, в якій просив постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав про незаконність і необґрунтованість постанови суду, оскільки судом неправильно встановлені фактичні обставини. Вказує, що ОСОБА_1 не відчув моменту зіткнення та не усвідомлював факт ДТП, у зв`язку з чим поїхав додому, де святкуючи у родинному колі, вжив алкогольні напої і лише після дзвінка з поліції, йому стало відомо про обставини ДТП. Вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги свідчення сина ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , а також свідчення самого ОСОБА_1 щодо відсутності наміру залишити місце пригоди, про незначність пошкоджень та відсутність ознак алкогольного сп`яніння на момент ДТП. Вказує, що заборона вживати алкоголь після ДТП, згідно з п. 2.10 ПДР, визначена часом прибуття працівників поліції на місце пригоди та оформлення ними матеріалів та проходженням медичного огляду, тоді як у протоколі про адміністративне правопорушення не розкрита суть правопорушення, яка має чітко відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення. Тому вважає недоведеним умисел його підзахисного на порушення ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки останній не мав на меті уникнути відповідальності, оскільки не знав про факт ДТП, про яке йому повідомили працівники поліції через більш ніж 2 години. У письмових поясненнях та на відео працівникам поліції він зазначав, що не відчув зіткнення. Вважає, що вина ОСОБА_1 у ДТП також не доведена, оскільки, враховуючи перехрестя, де сталася ДТП, досить складне для проїзду, з обмеженою оглядовістю через припарковані авто, внаслідок чого дії його підзахисного, який здійснював виїзд на перехрестя з метою забезпечення оглядовості цілком виправдані, тоді як зі слів потерпілої, яка невпевнено рухалася та зазначила, що пригальмувала майже зупинившись, будучи на головній дорозі, вважає, що саме такі дії спонукали ОСОБА_1 до подальшого руху, оскільки він допустив, що автомобіль «поступається йому дорогою», тому роз`їхавшись із указаним автомобілем, він прослідував далі, при цьому помітив, що той автомобіль також поїхав, тому вважає доведеним, що його підзахисний не усвідомлював факт ДТП, тому і за іншими статтями не має нести відповідальність.       

Заслухавши пояснення адвоката, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 124 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно зі ст. 122-4 КУпАП настає відповідальність водія транспортного засобу за залишення на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

У відповідності до ч. 4 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає у разі вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду. 

Відповідно до ст. 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.  

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 та ч.4 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, вона підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 200337 від 19.12.2024, складеним відповідно до вимог ст. 256 КУпАП стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП та схемою до нього, на якій графічно зображено місце знаходження транспортного засобу Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зазначено місце зіткнення та описано пошкодження вказаного автомобіля: деформація та пошкодження лакофарбового покриття лівого переднього крила та переднього бампера з лівого боку, які у повній мірі відповідають механічним пошкодженням автомобіля AUDI Q7, д.н.з. НОМЕР_1 , встановленим пізніше шляхом огляду автомобіля (пошкодження лакофарбового покриття переднього бамперу з правого боку та решітки радіатора), та механізму ДТП за встановлених обставин; 
- письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , наданими  на місці ДТП, та показаннями у суді першої інстанції, які є послідовними та незмінними, яка пояснила, що рухаючись на своєму авто Chevrolet Aveo, у бік «Червоного моста» по головній дорозі по вул. Олега Міхнюка від просп. Перемоги, на перехресті з вул. Гетьмана Полуботка, яка є другорядною, побачила, як автомобіль AUDI Q7, рухаючись по вул. Гетьмана Полуботка зі сторони педагогічного університету в напрямку «Червоної площі», виїхав на перехрестя та зупинився, перебуваючи на зустрічній для неї смузі руху, а вона в цей час призупинилася, впевнившись, що автомобіль зупинився, вона почала повільно проїжджати повз нього, однак той почав рух та здійснив зіткнення, яке було незначним. Після зіткнення на невеликий проміжок часу їх автомобілі зупинилися, після чого автомобіль AUDI Q7 здійснив рух назад, потім повернув праворуч у напрямку «П`яти кутів» і поїхав. Вона вважала, що автомобіль зупиниться і вони складуть європротокол, щоб не заважати руху автомобілів, з`їхала з перехрестя та одразу зупинилася, однак той автомобіль не зупинився, тому вона викликала поліцію. 
Такі пояснення потерпілої цілком узгоджуються з письмовими поясненнями свідка ДТП ОСОБА_4 , який зазначив, що бачив, як автомобіль AUDI Q7, сірого кольору, на перехресті вул. Олега Міхнюка та Гетьмана Полуботка вчинив ДТП з автомобілем Chevrolet Aveo, після чого здав назад та поїхав у сторону «П`яти кутів»; а також усними поясненнями водія, зафіксованими на відео із нагрудних камер поліцейських, який, під час оформлення працівниками поліції матеріалів ДТП, пояснив, що бачив як трапилося зіткнення, після якого водій сірого AUDI Q7 трохи від`їхав назад, після чого дуже швидко поїхав у напрямку «П`яти кутів». 
- відеозаписом до протоколу, згідно з яким нагрудними відеокамерами поліцейських 19.12.2024 о 13:58 год. зафіксовано автомобіль Chevrolet Aveo, на узбіччі поряд з перехрестям вул. Олега Міхнюка та вул. Гетьмана Полуботка в м. Чернігові та зафіксовано пояснення водія, оформлення матеріалів, опитування очевидців, описане вище. У подальшому, о 15:20 год. зафіксовано спілкування поліцейських з ОСОБА_1 біля багатоповерхового будинку поряд з автомобілем AUDI Q7, який на питання поліцейських одразу зрозумів про яку ситуацію та про який автомобіль йде мова, визнав, що, керуючи своїм автомобілем, проїжджав перехрестя вул. Олега Міхнюка та вул. Гетьмана Полуботка, де бачив автомобіль Chevrolet синього кольору, заперечуючи зіткнення з яким, допускав, що таке все ж сталося, зазначивши «трохи зачепив», переконуючи, що у авто грала музика та він не почув ніякого звуку, наполягаючи, що він поїхав з перехрестя через те, що той автомобіль також поїхав далі. Вбачаючи у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, поліцейськими було запропоновано останньому пройти огляд на стан сп`яніння, на що він відмовився, зазначивши, що алкоголь вживав  коли приїхав додому;

Досліджені під час розгляду у справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву. Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги, про те, що у матеріалах справи відсутні докази суб`єктивної сторони правопорушень, які ставляться у вину ОСОБА_1 із посиланням на не усвідомлення останнім того, що сталося ДТП, внаслідок чого його подальші дії не тягнуть за собою адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 122-2 та ч. 4 ст. 130 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Викладена позиція щодо дій ОСОБА_1 розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення. Жодних вагомих доказів на спростування вини суду апеляційної інстанції надано не було.

Дослідженими доказами доводиться факт порушення ОСОБА_1 п. 16.11 ПДР, який регулює проїзд перехресть нерівнозначних доріг та рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортному засобу, який наближався до перехрестя проїзних частин по головній дорозі, внаслідок чого трапилося зіткнення, що підтверджується наявними механічними пошкодженнями автомобілів та поясненнями. Так само факт порушення ним положень п. 2.10 (а) ПДР, який зобов`язує учасників дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди негайно зупинити транспортний засіб та залишатися на місці, тоді як покинув місце ДТП, що підтверджується показаннями потерпілої та свідків і посилання при цьому ОСОБА_1 на те, що інший автомобіль поїхав, не позбавляло його обов`язку виконати зазначений пункт правил, при цьому пояснення потерпілої та очевидців ДТП переконливо свідчать про те, що дії ОСОБА_1 , який після зіткнення від`їхав назад та, змінивши напрямок попереднього руху, стрімко поїхав праворуч, усвідомлено покинув місце ДТП, про що свідчить і його поведінка під час з`ясування працівниками поліції обставин ДТП, оскільки він одразу зорієнтувався про який автомобіль йдеться та який випадок на дорозі з`ясовують працівники поліції, при цьому допустив, що зіткнення все ж відбулося. Такі обставини у сукупності переконливо свідчать і про порушення ним п. 2.10 (є) ПДР, який зобов`язує водія у разі причетності до ДТП, до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного  без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки) та по приїзду додому вжив алкогольні напої, про що повідомив працівників поліції, які після встановлення відповідних ознак запропонували пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого він відмовився.  

Доводи апелянта щодо спливу тривалого часу між ДТП та виявленням водія неспроможні, оскільки законодавець не визначає часового проміжку, протягом якого водію заборонено вживати алкогольні напої, а лише зобов`язує його утриматися від таких дій. У даному випадку, період часу об`єктивно узгоджується з обставинами оформлення матеріалів на місці ДТП, з`ясуванням місця проживання водія, який покинув місце пригоди та вочевидь не є надмірним.

Таким доказам суд першої інстанції дав належну оцінку, а тому твердження в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4, ч. 4 ст. 130 КУпАП.

При цьому апеляційний суд враховує, що відповідно до загальних положень ПДР, п.1.3 вказує, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи. 

Таким чином, неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про наявність складу усіх правопорушень, з`ясувавши при накладенні стягнення, що строки притягнення до відповідальності за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, передбачені ст. 38 КУпАП, слинули, тому правильно закрив провадження в цій частині та обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність накладення стягнення, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 130 КУпАП. 

При цьому, адміністративне стягнення накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та у межах санкції частини статті.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття справи, відсутні.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,    

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Хайтова П.В. - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 квітня 2025 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.               

Суддя	Г. А. Салай