Справа № 462/4524/23                        Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л. 
Провадження № 22-ц/811/1480/24                Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 червня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Цьони С.Ю. 
з участю: представника ОСОБА_1 – Бартман Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 16 червня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

у червні 2023 року Львівська міська рада звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_3 про усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою. 
Крім того, разом з позовною заявою Львівська міська рада подала заяву про забезпечення позову. 
В обгрунтування заяви покликається на те, що на підставі рішення господарського суду Львівської області від 23 грудня 2011 року у справі № 5015/4675/11, яке в подальшому скасовано постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12 березня 2013 року, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Салон «Же-О-Зе» зареєстровано право власності на будівлю магазину площею 52.0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі договору купівлі-продажу № 343 від 16 лютого 2012 року Приватне підприємство «Мадич» набуло право власності на вищезазначене приміщення. В подальшому Приватне підприємство «Мадич» відчужило спірне приміщення  ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 2197 від 31 травня 2012 року.Стверджує, що Львівська міська рада не приймала рішень про передачу у власність чи користування земельну ділянку для обслуговування об`єкта загальною площею 52,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, відсутні будь-які дозвільні документи на виконання будівельних робіт на об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що оскільки право власності на спірне приміщення зареєстровано за відповідачем, існує реальний ризик, що відповідач може відчужити будівлю магазину площею 52.0 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на користь інших осіб з метою ухилення від виконання рішення суду, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.
З наведених підстав просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення сторонам, а також іншим органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо приміщення площею 52.0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 35898283).
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16 червня 2023 року, з врахуванням ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 29 вересня 2023 року про виправлення описки, заяву Львівської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовною заявою Львівської міської ради до ОСОБА_3 про усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою – задоволено.
У порядку забезпечення позову Львівської міської ради до ОСОБА_3 про усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою до набрання законної сили судовим рішенням у справі заборонено вчинення сторонам, а також іншим органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав (державним реєстраторам прав на нерухоме майно; виконавчим органам сільських, селищних і міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам як суб`єктам державної реєстрації прав; територіальним органам Міністерства юстиції України), вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо приміщення площею 52.0 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 35898283).
Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_1  – ОСОБА_2 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Апелянт стверджує, що вжиття заходів забезпечення позову порушує права та інтереси ОСОБА_1 , яка не брала участі в розгляді справи, оскільки позбавляє її можливості здійснити державну реєстрацію права власності на спадкове майно, а саме, будівлю магазину, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 52,0 кв.м., яке вона отримала у спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вважає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійснені, а втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону, нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та скасувати вжиті заходи забезпечення позову.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1  – ОСОБА_2  на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір щодо нежитлового приміщення, право власності на яке зареєстровано на підставі рішення суду, яке в подальшому скасовано, а саме приміщення неодноразово відчужувалося на підставі договорів купівлі-продажу, що свідчить про наявність реального ризику, що невжиття заходів забезпечення позову у виді заборони вчинення сторонам, а також іншим органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, будь-яких реєстраційних дій щодо спірного приміщення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Забезпечення позову – заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.
Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:
1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;
1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;
2) забороною вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;
4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;
5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;
6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;
8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;
9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;
10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч. 2 ст. 150 ЦПК України).
Відповідно до роз`яснень п.п. 1, 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого п. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.
При зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по-перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по-друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 335189945 від 09 червня 2023 року підтверджується, що 30 січня 2012 року на підставі рішення господарського суду Львівської області від 23 грудня 2011 року за Товариством з обмеженою відповідальністю «Салон «Же-О-Зе» зареєстровано право приватної власності на будівлю магазину, площею 52,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
27 лютого 2012 року право приватної власності на будівлю магазину, площею 52,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за Приватним підприємством «Мадич» на підставі договору купівлі-продажу № 343 від 16 лютого 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцком Т.Л.
13 липня 2012 року право приватної власності на вищезазначену будівлю магазину зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу №2197 від 31 травня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ющук І.Л.
Постановою Львівського апеляційного Господарського суду від 12 березня 2013 року рішення Господарського суду Львівської області від 23 грудня 2011 року у справі №5015/4675/11 скасовано, в позові відмовлено.
Згідно з листом Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради № 4-2401-4892 від 12 квітня 2023 року на об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 35898283) містобудівні умови та обмеження не видавалися. 
Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 17 жовтня 2023 року підтверджується, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
01 листопада 2023 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович О.С. заведено спадкову справу № 17/2023 після смерті ОСОБА_3 .
Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 17//2023 із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 звернулася його дружина – ОСОБА_1 .
26 квітня 2024 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович О.С. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1206, яким підтверджується, що ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_3 , що складається з будівлі магазину, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак, у зв`язку з наявністю заборони на вчинення сторонам, а також іншим органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо приміщення площею 52.0 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 35898283), ОСОБА_1 позбавлена можливості зареєструвати за собою право власності на майно, набуте нею у спадщину.
Обгрунтовуючи необхідність забезпечення позову саме шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо спірного приміщення, заявник вважає, що існує ризик відчуження вищезазначеного приміщення, оскільки таке неодноразово відчужувалося. 
Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів звертає увагу на те, що покликаючись, як на підставу для задоволення заяви про забезпечення позову на можливий ризик відчуження спірного нежитлового приміщення, Львівська міська рада не зверталася про забезпечення позову виді заборони відчуження спірного нежитлового приміщення.
При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі №914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначила, що при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 набув у власність спірне приміщення 13 липня 2012 року, постійно ним користувався і протягом тривалого часу понад одинадцять років до дня своєї смерті не вчиняв жодних дій щодо відчуження приміщення за адресою АДРЕСА_1 .
При цьому, ОСОБА_3 набув у власність спірне нежитлове приміщення до ухвалення Львівським апеляційним господарським судом постанови від 12 березня 2013 року, якою скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 23 грудня 2011 року у справі №5015/4675/11, що стало підставою для первинної реєстрації права власності на спірне приміщення за Товариством з обмеженою відповідальністю «Салон «Же-О-Зе».
Отже, звертаючись із заявою про забезпечення позову Львівська міська рада не надала доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій щодо спірного приміщення, які могли б свідчити про потенційну можливість його відчуження ОСОБА_3 , зміни власника (володільця) вказаного приміщення та відповідно про потенційне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, у зв`язку з можливим його відчуженням. 
Матеріалами справи безспірно підтверджується, що апелянт ОСОБА_1 , як дружина ОСОБА_3 , є спадкоємцем його майна за законом, і саме їй, 26 квітня 2024 року, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович О.С. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1206, яким підтверджується, що ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_3 , що складається з будівлі магазину, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_1 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович О.С., яким підтверджується спадкування ОСОБА_1 спірного приміщення після смерті ОСОБА_3 , є чинним, недійсним в судовому порядку не визнавалося, однак у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову ОСОБА_1 позбавлена можливості зареєструвати за собою право власності на спірне приміщення на підставі свідоцтва про права на спадщину, що свідчить про порушення її прав. 
Враховуючи наведене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони сторонам, а також іншим органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо приміщення площею 52.0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – ОСОБА_2 – задовольнити.
Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 16 червня 2023 року– скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні заяви Львівської міської ради про забезпечення позову відмовити. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 
Повна постанова складена 04.06.2025 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 

Судді: О.М. Ванівський 

Р.П. Цяцяк