Номер провадження: 33/813/1080/25
Номер справи місцевого суду: 522/405/25 
Головуючий у першій інстанції Кічмаренко 
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря Малюти Ю.С., 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 205120, 25.12.2024 року о 21:25 год., ОСОБА_1 у м. Одеса, по вул. Пантелеймонівська 70, керував електросамокатом Bolt, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольне сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу ALCOTEST DRAGER 7510, результат якого склав 1,87 ‰ проміле, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2025 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000  гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік .Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. 
Не погодившись з наведеною постановою суду, 17.04.2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність, просить суд скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2025 року, та провадження у справі закрити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відсутній факт керування транспортним засобом. В матеріалах справи відсутній безперервний відеозапис, коли особа, яка за версією поліції, керувала електросамокатом, спускалась з нього, вимикає самокат, та до моменту складання протоколу. Працівниками поліції не було повідомлено причини зупинки. Особа на відео не є ОСОБА_1 – візуальна схожість не є допустимим доказом. Відеозапис є фрагментованим, немає безперервності, що порушує п. 5 Розділу ІІ Інструкції МВС. Проведення тесту за допомогою приладу Драгер було проведено з порушенням температурного режиму, та не враховано, що ОСОБА_1 палив цигарку, але тест можливо проводити не раніше ніж за 2 хвилини до тесту. Працівниками поліції було проігноровано клопотання про направлення на медичний огляд, що є порушенням п. 6 Постанови КМУ №1103 від 17.12.2008 року. У протоколах містяться протиріччя та порушено порядок фіксації результатів огляду, оскільки містять різні показники концентрації алкоголю в організмі. 

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.
Частиною 7 ст. 294 КУпАП, передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Оцінка доказів, у відповідності до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 дотримався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновоки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №205120 від 25.12.2024 року (а.с. 1);
- довідка про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 5);
- довідка про отримання (неотримання) особою посвідчення водія (а.с.4);
- роздрукованим чеком «Alcotest Drager», відповідно до якого результат тестування на алкоголь ОСОБА_1 склав 1,87% (а.с. 6,7);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 8);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с. 10);
- відеозаписами події зафіксованої на боді камери 474511, 471014, яка сталася 25.12.2024 року (а.с. 11).
Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2025 року, та порушенні ним вимог п. 2.9а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Так, порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735.
Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальнітехнічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Тобто, встановлений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, за наявністю ознак, передбачає певний алгоритм дій, який визначений ст.266 КУпАП та Інструкцією.
Як встановлено матеріалами справи, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння здійснювався за допомогою спеціального технічного засобу алкотест «Alcotest Drager 7510». Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківки чека «Alcotest Drager» 7510, тест №1480, результат тестування на алкоголь ОСОБА_1 склав 1,87%.
Посилання апелянта на те, що проведення тесту було здійснено з порушенням тому результати тесту є недійсними, апеляційний суд сприймає критично з огляду на наступне. 
Drager Alcotest 7510 OIML є найсучаснішим алкотестером та був підготовлений для використання та затвердження відповідно до національних правил різних країн світу як газоаналізатор для вимірювання вмісту алкоголю у видихуваному повітрі для забезпечення юридичного доказу відповідно до Європейського стандарту OIML R 126 «Evidential breath analyzers», що наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1494 від 30.12.2014 прийнято, як національний стандарт ДСТУ OIML R 126 «Доказові аналізатори видихуваного повітря».
Газоаналізатори для вимірювання вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Drager Alcotest 7510 OIML є медичними виробами.
Настановою з експлуатації газоаналізатора Drager Alcotest 7510 OIML визначено, що умовою правильної роботи приладу є суворе дотримання вимог експлуатації.
В Україні налаштування приладів Drager Alcotest 7510 OIML здійснено на одиниці вимірювання «‰» (проміле).
Згідно ДСТУ OIML R 126 «Доказові аналізатори видихуваного повітря», Сертифікату перевірки типу UA.TR.001 101-17 від 05.10.2017 та відповідно до Настанови з експлуатації Drager Alcotest 7510 OIML границі допустимої похибки під час перевіряння типу, первинної повірки та повірки після ремонту складають: для масової концентрації алкоголю в крові:
абсолютна похибка (?): ± 0,04 ‰ (проміле) у діапазоні від 0 до 0,8 ‰ (проміле);
відносна похибка (?): ± 5,0 % у діапазоні від 0,8 до 4,0 ‰ (проміле);
абсолютна похибка (?): ± (0,7R - 2,7) ‰ (проміле) у діапазоні понад 4,0 ‰ (R - еталонне значення масової концентрації алкоголю).
Згідно ДСТУ OIML R 126 «Доказові аналізатори видихуваного повітря», Сертифікату перевірки типу UA.TR.001 101-17 від 05.10.2017 та відповідно до Настанови з експлуатації Drager Alcotest 7510 OIML границі допустимої похибки під час експлуатування у робочих умовах навколишнього середовища від мінус 10°С до +40°С складають: для масової концентрації алкоголю в крові:
абсолютна похибка (?): ± 0,06 ‰ (проміле) у діапазоні від 0 до 0,8 ‰ (проміле);
відносна похибка (?): ± 7,5 % у діапазоні від 0,8 до 4,0 ‰ (проміле);
абсолютна похибка(?):± (0,7R-2,7)‰ (проміле)у діапазоніпонад 4,0‰ (R - еталон значення масової концентрації алкоголю).
Крім того, при будь-якому використанні приладів Drager Alcotest необхідно повністю розуміти і суворо дотримуватись настанови (інструкції) з експлуатації.
Таким чином, офіційні дистриб`ютори виробника, вказують на наявність у пристрої Drager Alcotest допустимої виробником абсолютної похибки ± 0,06 ‰, яка на думку суду повинна бути врахована при проведенні огляду працівниками поліції, так і судом при розгляді справ про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Із дослідженого судом відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest, результат якого показав 1,87‰. Згідно роздруківки Драгер чеку, вбачається, що температура навколишнього середовища при проведенні оглядну на стан алкогольного сп`яніння становила 14°С. Із вищенаведеного вбачається, що похибка приладу Drager Alcotest 7510 могла знаходитися у межах ±0,06 ‰.
Таким чином, апеляційний суд враховує, що в організмі ОСОБА_1 за допомогою приладу Drager Alcotest 7510 було виявлено алкоголь, який перевищує рівень технічної похибки, яка є допустимою під час застосування зазначеного технічного засобу, що виключає наведені твердження апелянта і, відповідно тягне за собою наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відтак, зважаючи на значний показник алкоголю в крові, результат огляду за допомогою приладу Drager Alcotest 7510 свідчить про перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
Від проведення огляду в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, відтак доводи про некоректність показів Драгеру є неспроможними.
Будь-яких доказів на спростування зазначеного результату апелянтом надано не було. Більш того, ОСОБА_1 погодився з таким результатом, про що свідчить відеозапис, який наявний в матеріалах справи, останній також містить фрагмент, з якого вбачається, що особа підтвердила, що вживав вино. (фраг. 21:34:59 – 21:35:11)
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 було роз`яснено, що останній може не погодитись з результатом тесту та проїхати до медичного закладу для проведення огляду, на що ОСОБА_1 відмовився (фраг. 22:01:09 – 22:01:15).
Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що матеріали справи містять протиріччя щодо показників концентрації алкоголю в крові. 
Як вбачається з роздрукованого результату приладу «Drager Alcotest 7510» тест №1480, здійснено 25.12.2024 о 22:08:39 год., результат тесту 1,87 %. Будь-яких виправлень у вказаній роздруківці апеляційним судом не вбачається, лише внесено дані, які узгоджуються з іншими матеріалами справи та наявним в матеріалах справи відеозаписом подій, які мали місце 25.12.2024.
Акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається на підставі проведеного огляду за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510», яким зафіксованого результат. В акті огляду вказано, що результат огляду на стан сп`яніння: 1,87 % проміле позитивний, що узгоджується з роздрукованим результатом приладу «Drager Alcotest 7510» тест №1480. 
Наявність ще одного акту огляду із зазначенням результату 1,85%, не спростовує результат тесту встановленого приладом «Drager Alcotest 7510» тест №1480. Будь-яких доказів на спростування зазначеного результату апелянтом надано не було. 
Також не знайшли свого підтвердження посилання апелянта на порушення ст. 266 КУпАП, а саме незабезпечення проведення огляду в медичному закладі хоча останній наполягав на його проведенні.
З переглянутого апеляційним судом відеозапису зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду за допомогою приладу «Drager Alcotest 7510», останнього ознайомлено з результатом тесту, та зазначено, що у разі незгоди з вказаним результатом останній може пройти огляд в медичному закладі. Однак ОСОБА_1 погодився з результатом тесту та працівниками поліції було повідомлено, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. (фраг. 22:00:41 – 22:01:15) 
Вже після того, як ОСОБА_1 було вручено відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, від отримання якого він відмовився, останній почав наполягати на проходженні такого огляду в медичному закладі, однак вказана поведінка є суперечливою.
Відтак, факт перебування ОСОБА_1 25.12.2024 о 21 год. 25 хв. в стані алкогольного сп`яніння є доведений належними та допустимими доказами.
Диспозиція ст.130 КУпАП окрім іншого, передбачає відповідальність за керування водіями транспортних засобів з ознаками алкогольного сп`яніння та їх відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.
Доводи апелянта на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та зафіксована на відеозапис особа не є ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає неспроможними.
З переглянутого відеозапису подій вбачається, під час зупинення ОСОБА_1 працівниками поліції у останнього було запрошено документ, який посвідчує особу. ОСОБА_1 було пред`явлено документ у застосунку «ДІЯ». В подальшому працівниками поліції було здійснено запит через їх базу пошуку з метою встановлення особи. На запитання поліцейського «Ви є ОСОБА_1 ?» - останній підтвердив, що є ОСОБА_1 . (фраг. 21:30:40- 21:32:43)
З огляду на вищевказане, спростовуються посилання апелянта на те, що на відеозаписі подій здійсненого на портативні відеореєстратори зафіксовано іншу особу, а не ОСОБА_1 ..
Твердження апелянта про те, що не зафіксовано факт керування транспортним засобом також спростовується переглянутим відеозаписом подій, на якому зафіксовано факт керування електросамокатом ОСОБА_1 , на спростування вказаних даних матеріали справи не містять жодних доказів. Крім того, на протязі всього часу ОСОБА_1 жодного разу не заперечував факт керування ним транспортним засобом. З відеозапису подій в проміжку часу 21:46:09 ОСОБА_1 зазначив, що він зупинився на проблискові маячки поліцейських, тим самим підтвердив факт руху. 
Посилання апелянта на те, що наявні в матеріалах справи відеозаписи не можуть бути взяті до уваги, оскільки не носять характер безперервності та здійснені на невідомі засоби. 
Згідно ст. ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань, а також забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Положеннями Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, передбачено певний порядок застосування поліцейськими відеореєстраторів та портативних відеореєстраторів як пристроїв, призначених для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції яких дають змогу закріпити їх на службовому автомобілі або на форменому одязі поліцейського.
Розділом Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, визначено особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, згідно п. 4 якого огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського;
До матеріалів справи долученні відеозаписи з відеореєстратора та портативних відеореєстраторів № 474511, 471014, посилання на які містяться в протоколі ЕПР1 №205120 від 25.12.2024.
Відеозапис, долучений до справи, містить фіксацію подій в обсязі, який надає підстави вважати встановленим факт вчинення адміністративного правопорушення.
Щодо доводів апелянта про не з`ясування судом наявності підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та наявність порушень вказаної зупинки, апеляційний суд звертає увагу на таке.
Сама по собі незгода водія із причинами зупинки транспортного засобу або не надання працівниками поліції доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, не звільняє водія від обов`язку, на вимогу правоохоронців, надати документи, перелік яких визначено законом та у разі необхідності пройти огляд на стан сп`яніння.
Крім того, апеляційний суд зауважує, що правомірність інших дій правоохоронців, окрім як дотримання процедури щодо складення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, не стосується предмету розгляду цієї справи, і не свідчить про неправомірні дії правоохоронців.
Жодних інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
Порушень норм процесуального або матеріального права не встановлено під час апеляційного перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України. Підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.
Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 08 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду                                         Є.С. Сєвєрова