ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 674/1670/23
Провадження № 22-ц/820/625/25

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Костенка А.М., Талалай О.І.
секретар судового засідання – Дубова М.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №674/1670/23 за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 14 січня 2025 року, у складі судді Посунько Г.А., у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,
встановив:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог 
У жовтні 2023 року позивач Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 46345,11 грн. та судовий збір.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.01.2020 між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк» (змінено найменування на АТ «Сенс Банк») укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501228503. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повернути кредит, виплатити проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. 
Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Проте, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.01.2023 заборгованість за кредитним договором становила 46345,11 грн, яку позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача. 
У грудні 2023 року ОСОБА_1 подав до суду зустрічний позов до Акціонерного товариства «Сенс Банк», в якому просив стягнути з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти в сумі 24208,31 грн та судові витрати.
       В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що 23 січня 2020 року між ним та банком було укладено угоду (акцепт) про кредит № 501228503, обслуговування кредитної картки та відкриття кредитної лінії, відповідно до умов якої банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 39750 грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 21,99% на строк до 23 січня 2023 року. Згідно з п. 1 розділу «Умови споживчого кредиту» кредитного договору під час користування кредитом АТ «Альфа-Банк» надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором. За ці послуги встановлюється комісійна винагорода, а саме: а) за надання кредиту 0,00% від суми кредиту; б) за обслуговування кредиту 2,40% від суми кредиту, що становить 960,00 грн на місяць. Позивач вважає, що умова кредитного договору щодо встановлення обов`язку сплати щомісячної комісії є несправедливою, оскільки в тексті угоди не визначено в чому полягає надання послуги розрахунково-касового обслуговування, відсутні докази надання вказаної послуги банком та оплата такої послуги, оскільки розмір комісії фактично перевищує розмір процентів за користування кредитом, а також реальну річну процентну ставку, яка встановлена кредитним договором у розмірі 21,99%. Комісійна винагорода вже повинна входити в усі супутні послуги, які відповідач надає, у тому числі плата за розрахунково - касове обслуговування. Позивач вважає, що вищевказані умови кредитного договору є недійсними в силу їх нікчемності з моменту підписання угоди. ОСОБА_1 , посилаючись на банківські квитанції та розрахунки, стверджує, що він сплатив кредит в повному обсязі, при цьому відповідачем незаконно набуті його кошти в розмірі 24208,31 грн, які він просив стягнути з банку на свою користь. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 14 січня 2025 року первісний позов Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Сенс Банк" заборгованість за кредитним договором № 501228503 від 23 січня 2020 року в сумі 46345,11 грн. (в тому числі: кредит - 24026,25 грн., прострочений кредит - 20674,01 грн., проценти за користування кредитом - 86,75 грн., проценти за користування простроченим кредитом - 1558,10 грн.) та витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн., всього - 49029,11 грн. 
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Сенс Банк" про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів - відмовлено.
Суд виходив з того, що позичальник ОСОБА_1 неналежно виконує зобов`язання перед АТ «Сенс Банк» за кредитним договором від 23.01.2020 в частині кредиту «відновлювальна кредитна лінія», тому заборгованість по кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 
Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ «Сенс Банк» про стягнення безпідставно отриманих коштів, суд виходив з того, що позичальник ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів про те, що банк набув сплачені ним грошові кошти в сумі 24208,31 грн без достатньої правової підстави. У випадку порушення умов договору в частині безпідставного зарахування банком грошових коштів на погашення кредитної заборгованості, належним та ефективним способом захисту порушеного права повинна бути вимога про зарахування відповідної суми на рахунок клієнта.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ «Сенс Банк» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів задовольнити, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 

Узагальнення доводів апеляційної скарги
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги банку не врахував, що позивачем не надано детальний розрахунок заборгованості, з якого було б зрозуміло формування суми грошових коштів, які позивач просив стягнути з відповідача, а наданий позивачем розрахунок є неналежним доказом, оскільки в ньому відсутні дані щодо погашення кредиту в 2020 році. Поза увагою суду залишилося те, що позивач, встановивши в кредитному договорі сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі 2,4% від суми кредиту, що складає 960,00 грн щомісячно, не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються відповідачу. Розмір такої комісійної винагороди носить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що свідчить що дані умови договору є несправедливими. При цьому, загальний розмір плати за розрахунково-касове обслуговування більш ніж вдвічі перевищує загальний розмір процентів за користування кредитом та наближений до розміру кредиту. Умови угоди про надання кредиту в частині встановлення щомісячної плати за обслуговування кредиту суперечать положенням частини 1 та 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому такі умови є нікчемними в силу закону. Відповідно до наданих квитанцій відповідачем сплачено кредит на загальну суму 79195 грн, а тому позивачем незаконно отримано кошти на суму 24208,31 грн. (79195-40000 (тіло кредиту) – 14986,69 (відсотки). На підставі викладеного відсутні підстави для задоволення позовних вимог банку. 

Процесуальні дії апеляційного суду
Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 07 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду.
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду усправах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 369 ЦПК України за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Мотивувальна частина
 
Встановлені фактичні обставини справи
Встановлено, що 23 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з офертою на укладення угоди про надання кредиту № 501228503, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії до АТ «Альфа-Банк» з пропозицією укласти угоду про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ОСОБА_1 та АТ "Альфа-Банк».
23 січня 2020 року АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію позичальника ОСОБА_1 на укладення угоди про надання кредиту № 501228503 від 23 січня 2020 року, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід’ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб, що підтверджується акцептом пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №501228503, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
В угоді про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 23 січня 2020 року №501228503 визначено наступні умови.
В розділі «Умови споживчого кредиту» визначено тип кредиту – «кредит готівкою», сума кредиту – 40000 грн, процентна ставка – 21,99% річних, строк кредиту – 36 місяців.
Під час користування кредитом Банк надає позичальнику ОСОБА_1 послуги з розрахунково-касового обслуговування в порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором. За ці послуги встановлюється комісійна винагорода, а саме: а) за надання кредиту - 0,00 % від суми кредиту, зазначеної в акцепті на укладення угоди, без ПДВ; б) за обслуговування кредиту - 2,40 % від суми кредиту, зазначеної в цьому акцепті, без ПДВ.
Згідно із  п.2, 3  Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту розділу «Умови споживчого кредиту» дата повернення кредиту - 23 січня 2023 року. Для повернення заборгованості за угодою використовується рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Альфа-Банк». Кредит надається позичальнику ОСОБА_1 : для власних потреб в розмірі 39750 грн., спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Альфа-Банк»; для оплати страхового платежу в розмірі 250 грн., згідно з умовами Договору добровільного страхування фінансових ризиків позичальника за програмою «Альфа-Сервіс» №107.501228503.111 від 23 січня 2020 року, спосіб оплати - переказ коштів на рахунок ПрАТ «СК «Альфа Страхування».
В розділі «Умови кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії» сторони погодили, що тип кредиту – «Відновлювальна кредитна лінія», сума кредиту - до 200000 грн, процентна ставка - 26,00 % річних, строк дії кредитної карти - 3 роки з моменту випуску.
Згідно із п.1 розділу «Умови кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії» обов`язковий мінімальний платіж складає 5% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, але не менше 50 грн. Дата сплати визначається відповідно до умов Додатку №4 до Договору. Платежі з повернення кредиту здійснюється відповідно до Договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості наводиться в Тарифах, які є невід’ємною частиною Договору. Банк щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснює договірне списання грошових коштів з рахунку № НОМЕР_2 , в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу, згідно з умовами Договору.
Власноручним підписом на оферті ОСОБА_1 підтвердив, що отримав всю інформацію про умови кредитування, та про те, що отримав акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501228503, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 23.01.2020.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №501228503 від 23.01.2020, наданого АТ «Сенс Банк», заборгованість по кредиту складає 46345,11 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 24026,25 грн, прострочений кредит – 20674,01 грн, проценти за користування кредитом – 86,75 грн., проценти за користування простроченим кредитом – 1558,10 грн. 
Відповідно до копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона- підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно зі статтею 634 цього ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Задовольняючи позовні вимоги АТ «Сенс – Банк», суд першої інстанції виходив з того, що позичальником ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, який включав у собі два самостійних кредити: 1) споживчий кредит (тип кредиту – «кредит готівкою»); 2) відновлювальна кредитна лінія (тип кредиту – «відновлювальна кредитна лінія»). Відповідач ОСОБА_1 повністю виконав свої зобов`язання за споживчим кредитом, оскільки повернув його, сплатив проценти та комісійну винагороду за обслуговування споживчого кредиту. Однак, відповідачем не виконано зобов`язання за кредитним договором в частині кредиту «відновлювальна кредитна лінія» внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 46345грн.11коп, в тому числі: кредит- 24026,25 грн; прострочений кредит – 20674,01 грн, проценти за користування кредитом – 1558,10 грн. 
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
На підтвердження заборгованості по кредиту АТ «Сенс-Банк» надало суду: оферту на укладення угоди про надання кредиту №501228503, акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №501228503, графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (додаток №1 до угоди), розрахунок заборгованості за кредитним договором, виписку по рахунку з кредитною карткою за період з 23.01.2020 по 28.02.2023, довідку про випущену кредитну картку.
Наявні у справі докази вказують на те, що 23 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Альфа-Банк» з пропозицією укласти угоду про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частною договору про банківське обслуговування фізичних осіб на умовах споживчого кредиту. Цього ж самого дня, а саме 23.01.2020, АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію ОСОБА_1 , підписавши акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501228503, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
Відповідно до умов кредитного договору кредит надається позичальнику для власних потреб, розмір – 39750 грн, спосіб видачі – переказ коштів на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Альфа – Банк». Для повернення заборгованості за Угодою використовується рахунок №UA483003460000029090501228503, відкритий у Банку.
В Додатку №1 та Додатку №4 до Договору, що є невід`ємною частиною Угоди, визначаються такі деталі: складові загальної вартості кредиту; графік платежів з повернення кредиту та сплати відсотків за його користування; суми комісійної винагороди та інші платежі за Угодою.
Додаток №4 до Договору в матеріалах справи відсутній. 
Додатком №1 до Угоди про надання кредиту №501228503 від 23.01.2020 року передбачено графік платежів та розрахунок вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, відповідно до якого розрахунок вартості споживчого кредиту проводився з суми кредиту 39750 грн.
Відповідно до довідки від 29.03.2024 року ОСОБА_1 в день оформлення договору- 23.01.2020 випущено кредитну картку № НОМЕР_3 .
Разом з тим, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Пунктом 59 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 (далі – Положення) визначено, що банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри як клієнтські рахунки та виписки з них. Відповідно до пункту 62 Положення виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Згідно з пунктом 63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. 
Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 07 грудня 2022 року у справі №298/825/15-ц.
Дослідивши виписку по рахунку за кредитною карткою за період з 23.01.2020 по 28.02.2023, судом встановлено, що 23.01.2020 відповідачем отримано кредит у сумі 39750грн., з 27.01.2020 неодноразово по кредитному договору збільшувався встановлений кредитний ліміт. За період з 23.01.2020 по 16.11.2021 сума фактично отриманих відповідачем кредитних коштів становить в загальному розмірі 69801 грн. 
За період з 23.01.2020 року по 23.02.2023 року АТ «Сенс Банк» було списано процентів за користування кредитом у сумі 12904,49 грн, за розрахунково – касове обслуговування кредиту – 20154,71 грн.
На рахунок АТ «Сенс Банк» № НОМЕР_1 ОСОБА_1 вніс на погашення заборгованості по сплаті кредиту та відсотків у період з 19.02.2020 по 09.02.2022 кошти у сумі 79195грн, що підтверджується оригіналами квитанцій.
Однак, в розрахунку заборгованості по кредиту та в банківській виписці по рахунку не зазначено всіх сум, які були сплачені по кредиту відповідачем у період з 19.02.2020 по 09.02.2022.
Не підтверджуються наявними у справі доказами висновки суду першої інстанції про те, що відповідачем зазначені суми були сплачені на погашення заборгованості по кредиту «Умови споживчого кредиту» в межах Угоди про надання кредиту від 23.01.2020 №501228503, а заборгованість, про стягнення якої заявлено позовні вимоги, виникла у зв`язку з отриманням кредиту в рамках зазначеної Угоди по умовах «Умови кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії».
Представником АТ «Сенс Банк» не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачем було отримано також інший кредит, не зазначено його розмір, на погашення якого були враховані платежі, здійснені відповідачем у розмірі 79195грн.
Вирішуючи питання щодо правомірності списання коштів за послуги з розрахунково- кассового обслуговування кредиту колегія суддів виходить з наступного.
Пунком п.1 Угоди про надання кредиту від 23.01.2020 №501228503, укладеного між АТ «Сенс Банк» та ОСОБА_1 , встановлено плату за послуги з розрахунково – касового обслуговування кредиту у розмірі 2,40% від суми кредиту. 
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10 червня 2017 року.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та  кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і  поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Водночас, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у  порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Зважаючи на викладене, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладений після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами № 204/224/21 зроблено висновок про те, що якщо в  кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і  поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково - касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Установлено, що умовами оскаржуваного кредитного договору передбачена необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням.
При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та  супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та  за  які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
Таким чином, враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Визнання судом нікчемного правочину (чи окремих його умов) недійсним за  вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не  призведе до реального відновлення порушених прав, адже нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.
         У пунктах 74, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 червня  2019 року у справі № 916/3156/17 сформульовано висновки про те, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 1 розділу «Умови споживчого кредиту» Угоди про надання кредиту від 23.01.2020 №501228503 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи  свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.
Вказаний правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Відповідно до виписки по рахунку за кредитною карткою ОСОБА_1 загальний розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування кредиту, яке було перераховано на користь АТ «Сенс Банк» становить 20154 грн.71 коп.
Зазначена сума підлягає врахуванню в рахунок заборгованості по кредиту, а тому на користь АТ «Сенс Банк» підлягає стягненню заборгованість по кредиту з ОСОБА_1 у загальному розмірі 3510 грн. 49 коп. (79195 грн (сплачені кошти відповідачем)- 69801грн (кредит)- 12904,49).
Оскільки кошти у сумі 20154,74 грн підлягають врахуванню в рахунок заборгованості по кредиту, підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову АТ «Сенс Банк» та відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Судові витрати
За правилами частини 1 та частини 13  статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат
Позивачем АТ «Сенс Банк» сплачено в суді першої інстанції судовий збір у сумі 2684грн. Позовні вимоги задоволено на суму 3510,49 грн, що становить 7,57% (3510,49х100:46345,11).
Тому, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 203,18 грн. (2684х7,57%).
Оскільки зустрічний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, відсутні підстави для стягнення судових витрат.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 14 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (код ЄДРПОУ: 23494714, місцезнаходження: 01054, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 100) заборгованість за кредитним договором №501228503 від 23 січня 2020 року у розмірі 3510грн 49 коп. 
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (код ЄДРПОУ: 23494714, місцезнаходження: 01054, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 100) судовий збір у розмірі 203 грн. 18 коп.
Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 04 квітня 2025 року.

Судді : Т. В. Спірідонова
А. М. Костенко
О. І. Талалай