ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року 
м. Київ
справа № 420/1595/25
адміністративне провадження № К/990/16489/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Желєзного  І.  В.,
суддів: Мацедонської  В.  Е., Мельник-Томенко  Ж.  М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року (суддя Бабенко  Д.  А.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від              01 квітня 2025 року (Семенюк  Г.  В., Федусик  А.  Г., Шляхтицький  О.  І.) у справі               № 420/1595/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№  10)» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.          У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій та їх обґрунтування
2.          Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:
- уточненої позовної заяви із зазначенням правильного процесуального статусу ОСОБА_1 , зазначенням інформації про відповідачів та позовних вимог до кожного з відповідачів, з урахуванням зазначеного суддею;
- обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з наведенням інших підстав пропуску такого строку та з наданням доказів поважності причин пропуску такого строку.
3.          Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 04 лютого 2025 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01  квітня 2025 року, визнав неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду. Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди - повернути позивачу без розгляду.
4.          Суд першої інстанції зазначив, що як вбачається зі змісту позовної заяви та уточненої позовної заяви, наведені обставини поважності пропуску строку зводяться до неможливості своєчасно зібрати письмові докази для належного обґрунтування заявлених позовних вимог (подання відповідних запитів та очікування відповіді і матеріалів). 
5.          Одеський окружний адміністративний суд зауважив, що у позовних заявах ОСОБА_1 указує, що в квітні 2023 року він отримав лист від Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)», в якому повідомлено про неможливість надання наказу про звільнення позивача разом із трудовою книжкою через викрадення особових справ в період окупації м. Херсон, в травні 2023 року йому повідомлено про його звільнення в усному порядку, у вересні          2024 року він отримав від Державної установи «Дар`ївська виправна колонія             (№ 10)» характеристику для подальшого працевлаштування. З матеріалів справи також вбачається, що позивач у серпні 2023 року звертався до правоохоронних органів щодо знищення державою-агресором військового квитка та трудової книжки позивача. У подальшому, як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся до Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» вже у  2024 році. Водночас, позивачем не надано жодних доказів про вжиття заходів захисту свого порушеного права протягом серпня 2023 року - серпня 2024 року. При цьому, з позовною заявою позивач звернувся лише 17 січня 2025 року.
6.          Суд першої інстанції указав, що позивач не був позбавлений можливості звернутись до суду починаючи з моменту його обізнаності щодо факту його звільнення, а саме у травні 2023 року, в тому числі подати відповідне клопотання до суду про витребування доказів відповідно до статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Натомість, позивачу, знаючи про обставини справи, які він вважає протиправними, нічого не перешкоджало звернутись до суду з позовною заявою у встановлений Законом строк. А докази, які на думку позивача необхідні для повного і всебічного розгляду справи, могли бути витребувані судом на підставі заявлення відповідного клопотання позивачем.
7.          Одеський окружний адміністративний суд також зазначив, що в якості поважності причин пропуску строку звернення до суду, позивач указує, що з 09  листопада 2024 року він проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підтвердження чого надає копію довідки № 12 від 19 листопада 2024 року. Проте, така обставина не є поважною причиною пропуску строку за період: з травня 2023 (з моменту обізнаності позивача стосовно порушення своїх прав) до 09 листопада 2024 року.
8.          За висновком суду першої інстанції, доводи заяви про поновлення процесуального строку не пояснюють та не підтверджують факту неможливості з об`єктивних причин звернутися до суду у встановлений строк, як і не доводять поважність причин істотного пропуску позивачем строку звернення до суду.
9.          Ураховуючи, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви у спосіб подання заяви про поновлення процесуального строку звернення до суду із наведенням підстав для поновлення процесуального строку, а наведені підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, що зазначені в уточненій позовній заяві, суд визнає неповажними, Одеський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що позовна заява підлягаю поверненню заявнику на підставі пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України.
10.          Залишаючи без змін ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04  лютого 2025 року, П`ятий апеляційний адміністративний суд зазначив, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Короткий зміст та обґрунтування наведених в касаційній скарзі вимог
11.          Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, на обґрунтування якої зазначив, що суддя першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, а також порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до порушення права позивача на судовий захист.
12.          Скаржник зауважив, що про своє звільнення дізнався випадково, коли в травні 2023 року звернувся до Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№  10)» з питання продовження роботи та отримання документів, у тому числі трудової книжки. В усній формі начальник відділу кадрів повідомила ОСОБА_1 про звільнення зі служби, однак дату і причину звільнення не зазначила. 
13.           ОСОБА_1 указав, що він юридично необізнана особа, а тому йому невідомі будь-які деталі порядку звернення до суду. Коштів для укладання договору з адвокатом він не має, Херсонський місцевий Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги на той час вже був ліквідований. У зв`язку із цим, позивач не мав можливості скористатися правничою допомогою та отримати роз`яснення щодо порядку звернення до суду.
14.          Скаржник зазначив, що він розумів, що не може звернутися до суду з приводу оскарження свого звільнення, не маючи копії наказу, дати і підстави свого звільнення. Тому тривалий час він намагався вирішити питання в добровільному порядку, звертаючись до відповідача щодо отримання трудової книжки та копії наказу про звільнення. І тільки у вересні 2024 року зі змісту характеристики від 12  вересня 2024 року, яку ОСОБА_1 надав відповідача, він дізнався дату свого звільнення - 21 квітня 2022 року.
15.           ОСОБА_1 також указав, що в жовтні 2024 року йому стало відомо про функціонування Херсонського місцевого Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги до якого він звернувся, зібравши всі необхідні документи. 31  жовтня 2024 року Херсонський місцевий Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначив позивачу адвоката для складання документів процесуального характеру в його інтересах та здійснення представництва його інтересів у суді. До того ж із 09 листопада 2024 року ОСОБА_1 проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою військової частини №  НОМЕР_1 від 19 листопада 2024 року №  12. У вказаному Навчальному центрі доступ до будь-якого зв`язку обмежений, тому тільки в січні 2025 року позивач зміг остаточно узгодити із представником текст позовної заяви та подати його до суду.
16.          Отже, на думку скаржника, з метою забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та гарантування права на судовий захист, з урахуванням у сукупності наведених ним у заяві доводів та наявних у матеріалах доказів, його заява про поновлення строку підлягала задоволенню, оскільки вказаний строк пропущено з поважних причин.
17.          На підставі викладеного скаржник просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Позиція інших учасників справи
18.          У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 Державна установа «Дар`ївська виправна колонія (№  10)» указала, що ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції обґрунтовані та такі, що відповідають чинному законодавству.
19.          Державна установа «Дар`ївська виправна колонія (№  10)» зазначила, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. 
20.          На переконання Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№  10)», позивачем не надано жодних доказів на підтвердження перелічених у клопотанні обставин, які б перешкоджали йому звернутися до суду з цим позовом у визначений законом строк, тобто з травня 2023 року.
21.          У зв`язку з викладеним Державна установа «Дар`ївська виправна колонія (№  10)» просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року залишити без змін.
Рух касаційної скарги
22.          Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 25 квітня 2025 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року у справі № 420/1595/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№  10)» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, та витребував із Одеського окружного адміністративного суду справу №  420/1595/25.
23.          Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15  травня 2025 року справу №  580/5488/24 призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.
Обставини справи, установлені матеріалами справи 
24.           ОСОБА_1 проходив службу в Державній установі «Дар`ївська виправна колонія (№  10)».
25.           26 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України позивач покинув територію окупованого с. Дар`ївка Херсонської області.
26.          Із 01 березня 2022 року територія, на якій знаходиться Державна установа «Дар`ївська виправна колонія (№  10)» була окупована.
27.          Позивач у позовній заяві указав, що в травні 2023 року, після деокупації Дар`ївської сільської територіальної громади, ОСОБА_1 звернувся до керівництва колонії з питання продовження роботи та отримання документів, у тому числі, трудової книжки. Однак в усній формі позивачу було повідомлено, що його звільнено зі служби, при цьому без зазначення дати та причини звільнення.
28.          Не погоджуючись із таким звільненням, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ КАСАЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків судів першої та апеляційної інстанцій, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
29.          Відповідно до частини першої статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, і перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи.
30.          Згідно із частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені судом першої чи апеляційної інстанції; вирішувати питання щодо достовірності доказів; надавати перевагу одним доказам над іншими; збирати чи приймати нові докази або додатково перевіряти їх.
31.          На підставі частини третьої статті 341 КАС України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, зокрема, якщо необхідно врахувати висновок про застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
32.          У справі, що розглядається, ОСОБА_1 просить визнати протиправним та скасувати наказ відповідача про його звільнення, поновити позивача на посаді, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.
33.          Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 04 лютого 2025  року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01  квітня 2025 року, визнав неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, позовну заяву повернув позивачу без розгляду.
34.          Касаційне провадження в цій справі відкрито на підставі посилання скаржника на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права.
35.          Відповідаючи на питання, поставлені перед судом касаційної інстанції в межах доводів і вимог касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначає таке.
36.          Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
37.          Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
38.          Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
39.          За змістом частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 
40.          На підставі частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
41.          Частиною п`ятою статті 122 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
42.          Строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
43.          Установлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.
44.          Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
45.          Встановлений статтею 122 КАС України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
46.          Таким чином, процесуальне законодавство пов`язує початок перебігу строку на звернення до адміністративного суду з моментом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
47.          Згідно з частиною першою статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
48.          Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є не тільки її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
49.          Отже, інститут строків в адміністративному судочинстві сприяє досягненню юридичної визначеності в адміністративно-процесуальних відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
50.          У постанові від 24 вересня 2019 року у справі №  420/6389/18 Верховний Суд зауважив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
51.          День, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких вона мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
52.          Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: (1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; (2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; (3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; (4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
53.          Як установили суди попередніх інстанцій та зазначає сам позивач у своїй позовній заяві, про звільнення із Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» йому стало відомо в травні 2023 року під час звернення до керівництва колонії з питання отримання своїх документів, зокрема, трудової книжки, та повідомлення його в усній формі про звільнення без зазначення дати та причин такого звільнення.
54.          Однак із позовною заявою щодо захисту порушених, на думку позивача, прав останній звернувся лише в січні 2025 року, тобто із значним пропуском строку, визначеного частиною п`ятою статті 122 КАС України.
55.          Посилання ОСОБА_1 на те, що: він звертався в серпні 2023  року до правоохоронних органів щодо знищення державою-агресором його військового квитка та трудової книжки; на той час Херсонський місцевий Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги був ліквідований, у зв`язку із цим, позивач не мав можливості скористатися правничою допомогою та отримати роз`яснення щодо порядку звернення до суду; він дізнався дату свого звільнення лише зі змісту характеристики від 12  вересня 2024 року; із 09 листопада 2024 року ОСОБА_1 проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є поважними підставами для поновлення позивачу значного пропуску строку звернення до суду із цим позовом.
56.          При цьому, як правильно зазначили суди попередніх інстанцій, позивач не був позбавлений можливості звернутись до суду у визначений процесуальним законодавством строк починаючи з моменту його обізнаності щодо факту його звільнення, а саме з травня 2023 року, та подати клопотання до суду про витребування відповідних доказів на підставі статті 80 КАС України.
57.          Ураховуючи наведене, а також те що позивач звернувся до суду із значним пропуском строку звернення до суду (більше ніж через 1,5 року з моменту обізнаності щодо факту його звільнення з Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)»), Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про визнання неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, та повернення позовної заяви позивачу без розгляду.
58.          Доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи, водночас у силу частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
59.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
60.          Згідно із частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
61.          Оскільки оскаржувані судові рішення прийнято з додержанням норм процесуального права, а правових висновків судів попередніх інстанцій скаржник не спростував, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                           І.  В.  Желєзний
Судді                                                                                               В.  Е.  Мацедонська
                                                                                               Ж.  М.  Мельник-Томенко