КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №757/5324/22-ц                                            Головуючий у 1 інстанції: Каліушко Ф.А.
Провадження №22-ц/824/857/2025                          Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
5 травня 2025 року                                                                                        м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                         Гаращенка Д.Р.
суддів                                              Ратнікової В.М., Сушко Л.П.,
 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ощадбанк» про стягнення грошових коштів,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Ощадбанк» про стягнення грошових коштів.
Просив стягнути з АТ «Ощадбанк» на його користь безпідставно списані кошти у розмірі 11 524,00 грн. Судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування позову зазначив, що 4.07.2019 року ОСОБА_1 приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (надалі - Договір) шляхом підписання Заяви про приєднання №195165611/240719 та Заяви про приєднання №195165611/240719. 
10.11.2021 року під час спроби зняття готівки з банківських карт в банкоматі AT «Ощадбанк» ОСОБА_1 виявив, що доступний ліміт коштів близький до нуля. 
Під час звернення до найближчого відділення AT «Ощадбанк» ОСОБА_1. було надано виписки по картковим рахункам, з яких позивач дізнався, що 05.11.2021 року о 22.22 без відома власника рахунку банком здійснено переказ коштів з рахунку через UKR KYIV MOBILE BANKING 950910 30010001 на суму 6 570,00 грн., у т.ч. комісія 70 грн., а також о 22.23 здійснено операцію розрахунку в торгово-сервісній мережі UKR KYIV MBK-PORTMONE 950911 30010001 на суму 93 грн. Одночасно, 05.11.2021 року о 22.22 без відома позивача, як власника рахунку, банком здійснено переказ коштів з іншої картки позивача через UKR KYIV MOBILE BANKING 500569 30010001 на суму 4 954,00 грн., в т.ч. комісія 54 грн., а також о 22.23 здійснено операцію розрахунку в торгово-сервісній мережі UKR KYIV MBK-PORTMONE 500570 30010001 на суму 46 грн. Відтак, ОСОБА_1 звернувся до Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення. За результатами розгляду заяви внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021161130001814 від 17.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 (Шахрайство) Кримінального кодексу України. 23.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою щодо проханням зарахування безпідставно списаної суми коштів в розмірі 11 524,00 грн. на його поточний рахунок, відкритий у AT «Ощадбанк». У відповіді від 14.12.2021 року №100.10/2-07/5866 AT «Ощадбанк» повідомлено, що несанкціонований переказ грошових коштів з карткового рахунку позивача став можливим у зв`язку з недотриманням вимог ДЕБО при розголошенні третім особам авторизаційних та ідентифікаційних даних.
Посилаючись на те, що жодних осіб розпоряджатись своїм картковим банківським рахунком не уповноважував, позивач просив стягнути з відповідача 11 524,00 грн. безпідставно списаних коштів та судові витрати.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні позову.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що заявлені в межах позову вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. 
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 2 квітня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, як споживача послуг, суд першої інстанції посилався на те, що  не можна вважати, що кошти, які 5.11.2021 року нібито позивач перерахував через систему дистанційного банківського обслуговування у мобільному додатку MOBILE BANKING «Ощад 24/7» були списані без законних на те підстав. 
В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження неправомірних дій відповідача АТ «Ощадбанк» внаслідок яких списано грошові кошти з карток позивача.
Позивач з вказаною позицією суду першої інстанції не погоджується, оскільки виявивши безпідставне списання коштів, позивач повідомив про цей факт банк та звернувся до правоохоронних органів. Відсутність вироку у кримінальній справі за використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я позивача, не є підставою для відмови у задоволенні позову.
При цьому, відповідач згідно з відповіддю від 14.12.2021 року №100.10/2-07 5866 вказав, що несанкціонований переказ грошових коштів з карткового рахунку позивача став можливим саме у зв`язку з недотриманням ДЕБО при розголошенні третім особам авторизаційних та ідентифікаційних даних. Проте, жодних доказів на підтвердження того, що позивачем не дотримано вимог ДЕБО та розголошено третім особам авторизаційні та ідентифікаційні дані не надано.
 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, відповідачі не скористались своїм правом для подачі відзиву. 
 
Позиція суду апеляційної інстанції
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Судом першої інстанції встановлено, що 24.07.2019 року ОСОБА_1 приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (надалі - Договір) шляхом підписання Заяви про приєднання №195165611/240719 та Заяви про приєднання №195165611/240719 (надалі - Заяви, Заяви про приєднання).
Згідно з п. п. 3.1,3.2 Заяв шляхом підписання цієї заяви про приєднання до Договору, Клієнт беззастережно приєднується до Договору в редакції, яка на день підписання цієї Заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку https://www.oschadbank.ua та укладає з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку.
Відповідно до п. 3.4 Заяв Банк на підставі наданих Клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів відкриває Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 та поточний рахунок № НОМЕР_2 в «гривня України», код банку 322669, на умовах тарифного пакету «Мій рахунок», Тарифів за обслуговування поточних рахунків з використанням платіжних карток, розміщених на сайті Банку та\або на інформаційних стендах. що знаходяться у приміщеннях установ Банку та надає Клієнту платіжні картки типу MasterCard Standart та ПІН - конверт до них (за наявності).
Номер мобільного телефону повідомлений Банку Клієнтом, який використовується Банком для ідентифікації Клієнта, надання сервісів через Контакт центр Банку, в тому числі послуг CMC інформування, та вважається фінансовим номером Клієнта є номер НОМЕР_3 , зазначений в п.п. 2.2, 3.3.2 Заяв.
10.11.2021 року під час спроби зняття готівки з банківських карт в банкоматі AT "Ощадбанк" ОСОБА_1 виявив, що доступний ліміт коштів близький до нуля.
Під час звернення до найближчого відділення AT "Ощадбанк" ОСОБА_1. надано виписки по картковим рахункам, з яких позивач дізнався, що 05.11.2021 року о 22.22 без відома власника рахунку банком здійснено переказ коштів з рахунку через UKR KYIV MOBILE BANKING 950910 30010001 на суму 6 570,00 грн., у т.ч. комісія 70 грн., а також о 22.23 здійснено операцію розрахунку в торгово-сервісній мережі UKR KYIV MBK-PORTMONE 950911 30010001 на суму 93 грн.
Одночасно, 05.11.2021 року о 22.22 без відома позивача, як власника рахунку, банком здійснено переказ коштів з іншої картки позивача через UKR KYIV MOBILE BANKING 500569 30010001 на суму 4 954,00 грн., в т.ч. комісія 54 грн., а також о 22.23 здійснено операцію розрахунку в торгово-сервісній мережі UKR KYIV MBK-PORTMONE 500570 30010001 на суму 46 грн.
Відтак, ОСОБА_1 звернувся до Броварського районного управління Поліції Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення.
За результатами розгляду заяви внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021161130001814 від 17.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 (Шахрайство) Кримінального кодексу України.
23.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою щодо проханням зарахування безпідставно списаної суми коштів в розмірі 11 524,00 грн. на його поточний рахунок, відкритий у AT "Ощадбанк".
У відповіді від 14.12.2021 року №100.10/2-07/5866 AT "Ощадбанк" повідомлено, що несанкціонований переказ грошових коштів з карткового рахунку позивача став можливим у зв`язку з недотриманням вимог ДЕБО при розголошенні третім особам авторизаційних та ідентифікаційних даних.
Згідно з п.п. 17.2.3 Договору Клієнт зобов`язаний забезпечити умови надійного зберігання Логіну, Паролю та отриманих від Банку електронних підписів Клієнта, що виключають доступ сторонніх осіб до рахунків та можливість розпорядження рахунками сторонніми особами за допомогою Системи ДБО. Клієнт зобов`язаний не допускати тиражування Логіну, Паролю та/або їх передачу третім особам.
Пункт 17.2.6. Договору передбачає, що для початку роботи Клієнта з Системою ДБО Клієнт повинен обов`язково виконати процедуру Реєстрації у Системі ДБО згідно з Договором та документацією до системи ДБО (в частині правил користування Системою ДБО).
Будь-яка інформація, надана Клієнтом до Банку після проходження Клієнтом процедури Реєстрації вважається такою, що надана особисто Клієнтом та підлягає застосуванню Банком в порядку, передбаченому Договором (п. 17.2.7 Договору).
Відповідно до п.п. 9.15, 9.16, 9.18 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (в редакції, що була чинною на 2019, надалі - Договір) Позивач зобов`язаний забезпечити/гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про Логін, Пароль, Картковий пароль, а також ПІН, CVV2/CVC2, строк дії, номер Картки тощо.
Ризик і відповідальність за несанкціоноване використання Логіна, Пароля, Карткового пароля несе виключно Клієнт.
Клієнт несе ризик та негативні наслідки передачі третій особі мобільного телефона (відповідної SIM-карти), номер якого визначений в Заяві про приєднання до Договору або повідомлений Банку в іншому встановленому Договором порядку як номер мобільного телефону Клієнта, їх втрати, незаконного заволодіння ними, а також ризик технічного перехоплення інформації, направленої на номер мобільного телефону Клієнта.
Будь-яку особу, що використала біометрію як засіб ідентифікації клієнта для доступу до Системи ДБО, Банк безумовно вважає Клієнтом і не несе відповідальності за дії такої особи, навіть якщо такі дії будуть оскаржуватися.
Відповідно до п.п. 17.1.5, 17.1.6 Договору сторони домовились, що послідовне введення одноразового цифрового паролю, отриманого на номер мобільного телефону, повідомлений Клієнтом Банку в порядку та спосіб, визначений Договором, є аналогом власноручного підпису Клієнта.
Як установлено судом під час розгляду справи, відповідно до даних програмного забезпечення AT «Ощадбанк» по карткових рахунках позивача, переказ спірної суми грошових коштів 05.11.2021 року здійснено з правильним введенням реквізитів випущеної на ім`я позивача платіжної картки та з використанням мобільного додатку MOBILE BANKING «Ощад 24/7», з активацією finger print, що була здійснена 04.11.2021 року о 11:46, за фінансовим номером телефону позивача.
Таким чином, виходячи з умов Договору, п. 14.12 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», саме позивач відповідальний за проведені фінансові операції, оскільки при їх здійсненні використовувалася ідентифікація клієнта з використанням біометричних даних, за відсутності повідомлення банка про втрату позивачем фінансового номеру телефону, із правильним введенням одноразового коду доступу при встановленні/переустановленні мобільного додатку, відтак у банку були відсутні підстави для блокування таких фінансових операцій.
Крім того, на адвокатський запит представника позивача від 28.06.2023 року ПрАТ «Київстар» листом від 29.06.2023 року № 7427876/03/03/02 повідомило, що телефонний номер НОМЕР_3 обслуговується знеособлено (анонімно) та за гр. ОСОБА_1 як абонентом не зареєстрований. Також, ПрАТ «Київстар» зазначило, що електронні комунікаційні послуги, що надаються знеособлено (анонімно) розшифруванню не підлягають.
Таким чином, не можна вважати, що кошти, які 05.11.2021 року позивач перерахував через систему дистанційного банківського обслуговування у мобільному додатку MOBILE BANKING «Ощад 24/7» були списані без законних на те підстав.
В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження неправомірних дій відповідача АТ «Ощадбанк», внаслідок яких списано грошові кошти з карток позивача.
У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі № 686/17744/21. Вказано, що встановлення точного часу повідомлення банку клієнтом (користувачем) про втрату фінансового номеру телефону, при підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій таких осіб, має вирішальне значення при визначені того, за проведення яких операцій несе відповідальність клієнт, оскільки до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.
Враховуючи, що звернення позивача до банку було зафіксовано 10.11.2021 року, тобто після здійснення 05.11.2021 року спірних транзакцій, суд виходив із того, що відповідальність за проведення цих спірних транзакцій у справі несе позивач.
Внесення 17.11.2021 року до ЄРДР відомостей за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за обставинами заволодіння 05.11.2021 року невстановленою особою шахрайським шляхом грошовими коштами позивача не може вважатись доказом неправомірності списання відповідачем спірних грошових коштів, оскільки в межах даного кримінального провадження на час розгляду вказаної цивільної справи відсутнє передбачене ч. 6 ст. 82 ЦПК України остаточне судове рішення.      
 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.
 
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначає, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1092 ЦК України, якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону.
Частиною 1 статті 86 Закону України "Про платіжні послуги" передбачено, що надавач платіжних послуг несе відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій відповідно до закону та умов укладених між ними договорів, якщо не доведе, що платіжні операції виконані цим надавачем платіжних послуг належним чином.
Згідно з пунктами 140, 141 Положення про порядок емісії та еквайрінгу платіжних інструментів", затвердженому постаново правління НБУ №164 від 29.07.2022 року користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.
До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.
Емітент зобов`язаний надавати ПІН, індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням платіжного інструменту, лише держателю платіжного інструменту в порядку, визначеному договором (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення).
Емітент під час видачі платіжного інструменту зобов`язаний поінформувати держателя про можливість або неможливість зміни ПІНу. Перша зміна ПІНу здійснюється безкоштовно (у разі можливості зміни ПІНу).
Отже, лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.
Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
Відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 07 грудня 2020 року у справі №182/5175/16-ц, на клієнта банку - власника картки покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком, паролів, ПІН-кодів, СVV-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення інформації за рахунком. Оскільки операція з переказу спірних коштів була здійснена у мережі Інтернет з підтвердженням платежу З-D Secure, списання коштів з карткового рахунку фізичної особи відбулося за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача.
Указані висновки також узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 05 червня 2019 року у справі №712/4463/16-ц (провадження № 61-22267св18), від 10 липня 2019 року у справі №522/22780/15-ц (провадження №61-23040св18), від 17 червня 2020 року у справі №201/15185/16-ц (провадження №61-41264св18).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач не надав належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, оскільки списання коштів з карткового рахунку позивача було здійснено з правильним введенням реквізитів випущеної на ім`я позивача платіжної картки та з використанням мобільного додатку MOBILE BANKING «Ощад 24/7», з активацією finger print, що була здійснена 04.11.2021 року о 11:46, за фінансовим номером телефону позивача. Останнім не спростовано, що грошовий переказ з карткового рахунку був здійснений не внаслідок повідомлення позивачем стороннім особам даних, що дозволили останнім ініціювати та здійснити такий платіж.
Щодо посилання позивачки на постанову Верховного Суду від 16.08.2023 року у справі № 176/1445/22 апеляційний суд зазначає, що правовий висновок в ній сформульовано за інших обставин справи, які не є подібними до обставин наданої справи.
Однак у зазначеній постанові наведені висновки, в яких ВС України погодився з постановою від 13.05.2015 року у справі № 6-71цс15, де визначено предмет дослідження та розподілено між сторонами тягар доказування. В даній категорії справ встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності таких обставин необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
Зазначене узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.06.2019 року у справі № 712/4463/16-ц, від 10.07.2019 року у справі № 522/22780/15-ц, від 17.06.2020 року у справі № 201/15185/16-ц.
Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.
Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
 
Головуючий                                                                                       Д.Р. Гаращенко
Судді                                                                                                  В.М. Ратнікова 
                                                                                                            Л.П. Сушко