ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 р. 	Справа № 638/5383/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.03.2025 р. (ухвалене  суддею Агаповим Р.О.)  по справі № 638/5383/25
за позовом                  Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області  
до                  Громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1                          
про продовження строку затриманння з метою ідентифікації та видворення громадянина, поміщеного до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають у Україні,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області (в подальшому – ГУ ДМС у Харківській області) звернулося до суду з адміністративним позовом до  громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , в якому просило продовжити строк затримання з метою ідентифікації та видворення громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України на шість місяців.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.03.2025 р. у задоволенні  позову відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач   подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.03.2025 р.  та прийняти постанову, якою  позов задовольнити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про правовий статус  іноземців та осіб без громадянства», Кодексу адміністративного судочинства України, та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги  підлягають   задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що  03.10.2024 р.  працівниками Дергачівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області виявлено громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який допустив порушення вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме: проживав без документів, які б надавали йому право законного перебування на території України на визначений строк.
03.10.2024 р. ГУ ДМС у Харківській області прийнято рішення про примусове видворення громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.10.2024 р. у справі № 638/18695/24 задоволено позов Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області до громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 місяців.
Відповідно до акту приймання-передачі іноземця або особи без громадянства від 05.10.2024 р., громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 переданий до Державної установи «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні».
ГУ ДМС України в Харківській області звернулось до директора Департаменту у справах іноземців та ОБГ ДМС України та повідомило інформацію щодо поміщення громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 до Державної установи «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні» та необхідності здійснення заходів щодо його ідентифікації.
У зв`язку з тим, що строк затримання відповідача у Державній установі «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні» закінчується 04.04.2025 р., позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Відмовляючи  у задоволенні  позову, суд  першої інстанції виходив з того, що особа громадянина ОСОБА_1 ідентифікована (паспорт Азербайджанської Республіки серії НОМЕР_1 , 19.01.2003 р.), у зв`язку з чим  відсутні підстави для  задоволення  позовних вимог.  
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р. № 3773-VI визначено правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, повноваження органів державної влади, що беруть участь у визначенні такого статусу та діють в інтересах забезпечення прав і свобод осіб та національної безпеки України, а також встановлює порядок в`їзду в Україну та виїзду з України таких осіб (в подальшому – Закон України № 3773-VI). 
Згідно із ч. 3 ст. 3 Закону України № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України № 3773-VI,  іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.
Згідно із ч. 4 ст. 30 Закону України № 3773-VI,  іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців. У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.
Частиною 11 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.
Відповідно до ч. 12 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України, про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Згідно із ч. 13  ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України,  умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:  відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації;  неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Аналіз вищевказаної норми законодавства вказує, що наявність хоча б однієї з умов, передбачених  ч. 13  ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України, надає підстави для прийняття адміністративним судом рішення про продовження затримання такої особи в межах максимально можливого строку (18 місяців).
Аналогічний висновок  щодо застосування норм права, викладений в постановах Верховного Суду  від 28.04.2022 р. у справі №522/17369/21, від 28.01.2021 р. у справі № 743/1046/20.
Судовим розглядом встановлено, що Дергачівським відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області повідомлено  ГУ ДМС у Харківській області, що   громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.10.2024 р. притягувався до адміністративної відповідальності  за ч. 2 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення  та під час опитування  повідомив, що  в нього відсутній паспортний або інший документ, що  посвідчує особу, оскільки  паспорт громадянина Азербайджанської  Республіки ним втрачений. Для правильного написання  транслітерації іноземною мовою ОСОБА_1  надав копію  втраченого паспорта. 
Згідно  із листом Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 27.02.2025 р.  Надзвичайному і Повноважному Послу Азербайджанської Республіки в Україні позивач звертався із проханням надати сприяння в оформленні відповідачу тимчасового посвідчення для повернення до Азербайджанської Республіки.
Проте, матеріали справи не містять доказів  відповіді на вказане звернення.
Також матеріали справи не містять будь-яких доказів самостійного звернення відповідача до територіальних органів ДМС із заявою про визнання його біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що наявні  підстави для продовження строку затримання з метою ідентифікації та видворення громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України на шість місяців, оскільки: у відповідача відсутні документи, що дають право перетину державного кордону України; він не є особою якій надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту;  дій щодо отримання такого статусу не вчиняв,  раніше ухилявся від процедури повернення в країну походження та видворення за межі України,  тобто, існує ризик його ухилення від виконання рішення про примусове видворення та створення перешкод проведенню процедури видворення.
Відповідно  до  п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4  ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у  відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного  застосування норм  матеріального права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.03.2025 р., ухвалити постанову, якою позов задовольнити; продовжити строк затримання з метою ідентифікації та видворення громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України на шість місяців.
Керуючись ст. ст.   243, 289, 308, 315, 316, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,    

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області - задовольнити.
Рішення  Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.03.2025 р. по справі № 638/5383/25 - скасувати. 
Ухвалити постанову, якою продовжити строк затримання з метою ідентифікації та видворення громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України на шість місяців.
Постанова набирає законної сили  з дати її ухвалення та може бути оскаржена  протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення шляхом подачі  касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.   

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.А. Спаскін