ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 червня 2025 року           справа №200/6800/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 р. у справі  № 200/6800/24 (головуючий І інстанції Лазарєв В.В.) за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції  про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу ,- 
                                                             В С Т А Н О В И В :
Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - позивач) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просило: визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20 вересня 2024 року по ВП №74124412 про накладення штрафу у розмірі 5100 гривень.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року відмовлено у задоволені позовних вимог.
Позивач, не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції,  подав апеляційну скаргу, в якій  просив  скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування скарги посилається на те, що за вимогами законодавства, державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішенням боржником без поважних причин.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Головним управлінням рішення суду виконано в повному обсязі в межах функціональних повноважень та нормативно-правового поля.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2023 року по справі № 200/4036/22 апеляційну скаргу Головного управління на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року по справі № 200/4036/22 (далі – рішення суду) задоволено частково, а саме: рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року у справі №200/4036/22 змінено; абзац третій резолютивної частини рішення про зобов`язання Головного управління здійснити з 01 лютого 2022 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без застосування до її обрахунку максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, що визначена положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV та виплатити різницю в пенсії, з урахуванням фактично виплаченої пенсії – скасовано. В цій частині постановлено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Отже, позовні вимоги в частині зобов`язання Головне управління здійснити з 01.02.2022 перерахунок та виплату пенсії без застосування до її обрахунку максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, що визначена положеннями Закону України від 07.07.2021 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у сумі 56163,40 грн яка була перерахована згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року у справі №200/4099/20-а відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІV, що діяв на час призначення пенсії у розмірі 90 % від місячного заробітку 61180 грн, визначеного в довідці прокуратури Донецької області від 12.03.2020 №18-85-449 про розмір заробітної плати постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2023 року скасовано.
Отже, підстав для здійснення перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 без застосування до її обрахунку максимальної величини бази нарахування єдиного внеску немає.
На виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 28.03.2023, ОСОБА_1 з 28.03.2023 проведено перерахунок пенсії за вислугу років із заробітної плати 61180,00 грн та обмежено максимальною величиною бази нарахування єдиного внеску станом на вересень 2017 року (42100,00 грн), визначеної на підставі довідки про заробітну плату від 12 березня 2020 року № 18-85-449.
Таким чином, розмір пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 28.03.2023 становить 38912,80 грн.
Доплата, нарахована на виконання рішення суду за період з 01.04.2020 по 27.03.2023 у розмірі 459759,84 грн. облікована Головним управлінням та включена до переліку отримувачів виплат станом на 1 січня 2024 року, сформованого відповідно до вимог «Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165 .
Відповідно до Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.09.2009 за №897/16913 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 №35-1), кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.
Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за минулий період, у тому числі нарахованих на виконання рішень суду, що набрали законної сили, визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2024 рік.
Бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2024 №1156.
У жовтні 2024 року відповідно до Порядку №1165 проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень в розмірі 2361,00 грн
Станом на 29.10.2024 залишок невиплачених пенсійних коштів, нарахованих на виконання рішення суду складає 457398,84 грн.
Подальша виплата означених коштів буде проводитись за умови виділення коштів та в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат відповідно до Порядку №1165.
На думку скаржника, судом не надано правової оцінки безпосередньо діям державного виконавця під час прийняття оскаржуваної постанови. Оскільки на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається встановлення держаним виконавцем причин невиконання рішення суду та відсутність поважних причин такого невиконання; накладаючи штраф за невиконання рішення суду державний виконавець коротко та змістовно зазначає, що встановлено «невиконання рішення суду».
Разом з тим, такі дії входять до функціональних повноважень державного виконавця та не були ним здійснені. Оскільки не підтверджується факт проведення державним виконавцем перевірки стану виконання рішення суду та встановлення факту відсутності поважних причин його невиконання оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року у справі 200/4099/20-а, частково задоволено позов ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії: визнано протиправним та скасовано рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25.03.2020 №54 про відмову у перерахунку  по заробітку; зобов`язано Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 , на підставі довідки від 12.03.2020 року №18-85-449,  відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), виходячи з розміру 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, починаючи з 01 квітня 2020 року, без обмежень граничного розміру пенсії, та виплатити різницю в пенсії, з урахуванням фактично проведених виплат. В решті позовних вимог відмовити.
17 листопада 2020 року Донецьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року замінено боржника Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області у виконавчому провадженні по справі №200/4099/20-а на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13 лютого 2024 року відкрито виконавче провадження ВП №74124412 з примусового виконання виконавчого листа №200/4099/20-а, що виданий 17.11.2020 року Донецьким окружним адміністративним судом.
15 лютого 2024 року державним виконавцем складено вимогу до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо надання пояснень з урахуванням ухвали ДОАС від 21 лютого 2022 року по справі №200/4099/20-а.
Позивачем подано заяву від 16 лютого 2024 року про відкладення проведення виконавчих дій у зв`язку з необхідністю отримання дозволу від розпорядника коштів вищого рівня - Пенсійного фонду України на проведення макетної обробки справи.
25 березн2024 року державним виконавцем складено вимогу до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо надання документально підтвердженої відповіді стосовно виконання вимог вищезазначеного виконавчого провадження.
01 квітня 2024 року державним виконавцем складено вимогу до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій останній вимагав: провести перевірку виконання спеціалістами ГУ ПФУ у Донецькій області рішення Донецького окружного адміністративного суду № 200/4099/20-а; перевірити чи здійснено перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 , на підставі довідки від 12.03.2020 року №18-85-449, відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), виходячи з розміру 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, починаючи з 01 квітня 2020 року, без обмежень граничного розміру пенсії, та виплатити різницю в пенсії, з урахуванням фактично проведених виплат; надати документально підтверджену інформацію щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії за вислугою років ОСОБА_1 , на підставі довідки від 12.03.2020 року №18-85-449,відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), виходячи з розміру 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, починаючи з 01 квітня 2020 року, без обмежень граничного розміру пенсії, та виплатити різницю в пенсії, з урахуванням фактично проведених виплат; у разі невиконання вимог виконавчого листа, надати письмове пояснення, а також зазначити вчинені дії, які спрямовані на фактичне виконання вимог виконавчого листа.
Позивачем подано державному виконавцю заяву від 03 квітня 2024 року про відкладення проведення виконавчих дій у зв`язку з необхідністю отримання дозволу від розпорядника коштів вищого рівня - Пенсійного фонду України на проведення макетної обробки справи.
05 червня 2024 року державним виконавцем складено вимогу до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій останній вимагав: повідомити про виконання рішення суду, оскільки Головне управління в своїх листах щомісячно протягом 2024 року повідомляло, що не ухиляється від виконання Рішення суду, однак, для остаточного вирішення питання по справі, необхідним є коригування даних макетним вводом по справі ОСОБА_1 . Строки розгляду запитів про надання доступу до макетної обробки пенсійної справи в частині виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду №200/4099/20-а від 21.02.2022 управлінням Пенсійного фонду України вже сплинули. Так, станом на 05.06.2024 повідомлення про виконання рішення суду не надходило; повідомити про здійснення перерахунку та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 , на підставі довідки від 12.03.2020 року №18-85-449, відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії),виходячи з розміру 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, починаючи з 01 квітня 2020 року, без обмежень граничного розміру пенсії, та виплатити різницю в пенсії, з урахуванням фактично проведених виплат; надати документально підтверджену інформацію щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії за вислугою років ОСОБА_1 , на підставі довідки від 12.03.2020 року №18-85-449,відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), виходячи з розміру 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, починаючи з 01 квітня 2020 року, без обмежень граничного розміру пенсії, та виплатити різницю в пенсії, з урахуванням фактично проведених виплат; у разі невиконання вимог виконавчого листа, надати письмове пояснення, а також зазначити вчинені дії, які спрямовані на фактичне виконання вимог виконавчого листа.
Позивачем подано державному виконавцю заяву від 07 червня 2024 року про відкладення проведення виконавчих дій у зв`язку з необхідністю отримання дозволу від розпорядника коштів вищого рівня - Пенсійного фонду України на проведення макетної обробки справи.
10 вересня 2024 року державним виконавцем складено вимогу до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій останній вимагав: 
1) надати пояснення з наступних питань: при розгляді справи у суду була надана довідка з сумою з якої розраховувати пенсію на суму 61180 грн., а вами береться довідка на суму 41100 грн.; звідки взята ця довідка, та чому не застосовується довідка на суму 61180 грн.; чому Вами застосовується максимальний розмір страхового внеску, хоча це судом визнано незаконним;
2) повідомити причини надання неправдивої та недостовірної інформації в попередніх відповідях;
3)  надати документально підтверджену інформацію щодо правильності здійснення перерахунку пенсії за вислугою років ОСОБА_1 , на підставі довідки від 12.03.2020 року №18-85-449, відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру"(у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), виходячи з розміру 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, починаючи з 01 квітня 2020 року, без обмежень граничного розміру пенсії, та виплатити різницю в пенсії, з урахуванням фактично проведених виплат;
4) у разі невиконання вимог виконавчого листа, надати письмове пояснення, а також зазначити вчинені дії, які спрямовані на фактичне виконання вимог виконавчого листа.
5) відповідь надати у триденний термін з моменту отримання вимоги. 
Листом від 11.09.2024 року № 0500-0304-5/91182 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що вимога про відкриття виконавчого провадження від 10.09.2024 №74124412 (ВП 74124412) щодо надання пояснення про нарахування пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.07.2020 року по справі №200/4099/20-а, яке набрало законної сили 06.11.2020, виконана в повному обсязі в межах функціональних повноважень та діючого законодавства.
Позивач повідомляє державного виконавця, що на виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду №200/4099/20-а від 21.02.2022 здійснено перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 із заробітної плати 61180,00 грн, визначеної на підставі довідки від 12.03.2020 року №18-85-449, відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру"(у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), виходячи з розміру 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, починаючи з 01 квітня 2020 року, без обмежень граничного розміру пенсії. Таким чином, розмір пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.04.2020 становить 56084,80 грн.
Окрім того, постановою Першого апеляційного адміністративного суду №200/4036/22 від 28.03.2023 (далі — постанова від 28.03.2023) встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 01.02.2022 перерахунок та виплату пенсії без застосування до її обрахунку максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, що визначена положеннями Закону України від 07.07.2021 №2464-VI “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” у сумі 56163,40 грн яка була перерахована згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року у справі №200/4099/20-а відповідно до ст. 50-1 Закону України “Про прокуратуру” від 05.11.1991 №1789-ХІV, що діяв на час призначення пенсії у розмірі 90% від місячного заробітку 61180 грн, визначеного в довідці прокуратури Донецької області від 12.03.2020 №18-85-449 про розмір заробітної плати задоволенню не підлягають.
Позивач повідомив державного виконавця, що постановою суду від 28.03.2023 вирішено: рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.09.2022 у справі №200/4036/22 – змінити. Абзац третій резолютивної частини рішення про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 01 лютого 2022 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без застосування до її обрахунку максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, що визначена положеннями Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року №1058-IV та виплатити різницю в пенсії, з урахуванням фактично виплаченої пенсії – скасувати. В цій частині постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. На виконання Постанови від 28.03.2023, ОСОБА_1 з 28.03.2023 проведено перерахунок пенсії за вислугу років із заробітної плати 61180,00 грн та обмежено максимальною величиною бази нарахування єдиного внеску станом на вересень 2017 року (42100,00 грн), визначеної на підставі довідки про заробітну плату від 12 березня 2020 року № 18-85-449. Таким чином, розмір пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 28.03.2023 становить 38912,80 грн.
Додатково повідомлено про надання документально підтвердженої інформації щодо правильності здійснення перерахунку пенсії за вислугою років ОСОБА_1 , на підставі довідки від 12.03.2020 року №18-85-449, відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру"(у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), виходячи з розміру 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, починаючи з 01 квітня 2020 року, без обмежень граничного розміру пенсії та починаючи з 28 березня 2023 року, без обмежень граничного розміру пенсії.
20 вересня 2024 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову за виконавчим провадженням ВП №74124412 про накладення штрафу на позивача в розмірі 5  100 грн.  Вказана постанова вмотивована тим, що станом на 20.09.2024 року рішення суду не виконано. 
Листом від 01.10.2024 року № 0500-0404-5/96450 Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області звернулось до Пенсійного фонду України в якому просило вирішити питання щодо виділення коштів на виконання в тому числі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року по справі 200/4099/20-а.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Підстави, порядок та процедура здійснення виконавчого провадження регулюється Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі – Закон №1404) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) (далі – Інструкція  №512/5).
Відповідно до статті 1 Закону №1404, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 3 Закону № 1404 визначено перелік документів, що підлягають примусовому виконанню, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.
Відповідно до ч. 5, 6 ст. 26 Закону №1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
 Згідно з частиною 1 статті 18 Закону №1404, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 16 частини 3 статті 18 Закону №1404 встановлено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Частиною 1 ст.28 Закону №1404-VIII встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Порядок та процедура виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначені статтею 63 Закону №1404.
Відповідно до частин 1-3 вказаної статті, за рішеннями, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
Зі змісту статті 63 Закону № 1404-VIII можна зрозуміти, що на боржника може бути накладений штраф, якщо він не виконав рішення з поважних причин.  Поважність причин залежить від низки обставин, але спільним має бути те, що вони об`єктивно перешкоджали боржнику виконати покладене на нього зобов`язання (згідно з рішенням, яке підлягає примусовому виконанню) у визначений спосіб та встановлений для цього строк.
Не менш важливо у цьому зв`язку пам`ятати також і про засади виконавчого провадження, зокрема - у контексті цієї справи - про такі з них, як справедливість, неупередженість та об`єктивність, які мали б теж слугувати своєрідним орієнтиром під час примусового виконання рішень зобов`язального характеру, надто коли йдеться про поважність причин його невиконання та пов`язану з цим юридичну відповідальності боржника.
Також, зміст наведених норм указує, що правовий підхід щодо застосування положень частини другої статті 15 у взаємозв`язку зі статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» у правовідносинах, що стосуються застосування до боржника заходів впливу у вигляді штрафу необхідно формувати через призму оцінки змісту зобов`язальної частини виконавчого документа, яка повинна відповідати резолютивній частині судового рішення, та аналізу причин, з якими боржник пов`язує неможливість виконати судове рішення.
Це означає, що у разі, якщо резолютивна частина судового рішення є нечіткою за змістом, тобто коли вона є незрозумілою як для осіб, стосовно яких його ухвалено, так і для тих, хто здійснює його виконання, через що рішення суду неможливо виконати примусово або є імовірність неправильного його виконання, рішення державного виконавця про застосування до боржника заходів впливу у вигляді штрафу (у зв`язку з невиконанням ним цього рішення) у таких випадках є передчасним.
Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04 квітня 2024 року справа №560/17588/23, від 03 квітня 2024 року справа № 620/6019/23.
Відповідно до частини 1 та 2 ст.75 Закону № 1404, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно п.1,2 розділу IX «Виконання рішень немайнового характеру» Інструкції №512/5, виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону.
У разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом.
З аналізу вказаних норм випливає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Законом №1404 встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт умисного невиконання рішення суду та наявність вини з невиконання цього рішення.
Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 360/3573/20, 
Верховний Суд в постанові від 18 червня 2019 року у справі №826/14580/16 (пункти 40-43) підтримав правову позицію, відповідно до якої накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.
За цією позицією, накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.
Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладені у постановах від 7 липня 2019 року у справі №420/70/19, від 23 травня 2018 року у справі №537/3986/16-а, від 21 січня 2020 року у справі №640/9234/19, притягаючи боржника до відповідальності за невиконання судового рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф, виконавець повинен ретельно дослідити всі обставини справи та, зокрема, належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків і встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.
Судами встановлено, що позивачем в добровільному порядку частково виконано рішення суду, а саме на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду № 200/4099/20-а від 06.07.2020 здійснено з 01 квітня 2020 року перерахунок пенсії за вислугою років ОСОБА_1 , на підставі довідки від 12.03.2020 року № 18-85-449, відповідно до статті 50-1 Закону України “Про прокуратуру” (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), виходячи з розміру 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, без обмежень граничного розміру пенсії та нараховано борг за період з 01.04.2020 по 27.03.2023 року.
Проте, матеріали справи не містять докази вчинення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області будь-яких активних дій спрямованих на виконання судового рішення в частині виплати заборгованості.
Зокрема, матеріали справи не містять відомостей чи враховувалась сума заборгованості при формуванні бюджету пенсійного органу, чи вносились зміни до бюджету або формувались бюджетні запити до вищого розпорядника бюджетних коштів до 20.09.2024.
Також, матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем умов Порядку № 1165, а саме обліку сум пенсійних виплат за минулий період, формування переліку отримувачів виплат за минулий період та включення позивача до переліку осіб, яким буде проведена виплата згідно з Порядком № 1165, у відповідні роки, та звернення за отриманням додаткового фінансування.
Щодо посилання скаржника на те, що зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається встановлення держаним виконавцем причин невиконання рішення суду та відсутність поважних причин такого невиконання та відповідачем не були проведенні дії з перевірки вказаних обставин, колегія суддів з цього приводу зазначає наступне, відповідачем було відкрито виконавче провадження та надіслано відповідну постанову позивачу, також відповідачем до позивача було складено декілька вимог (15 лютого 2024 року, 25 березня 2024 року, 01 квітня 2024 року, 05 червня 2024 року, 10 вересня 2024 року) щодо надання пояснень щодо виконання рішення суду. 
На ці вимоги позивачем була надана листи відповіді щодо можливості виконання рішення суду. 
Суд звертає увагу, що формальний підхід до виконання судового рішення, як-то ведення переписки між державними органами та/або іншими юридичними та/або фізичними особами, яка не забезпечує реальне виконання рішення суду, не можуть вважатися достатніми та вичерпними заходами для його повного та фактичного виконання.
Отже, матеріали справи підтверджується, що боржник рішення суду у встановлений державним виконавцем строк не виконував. Як зазначає позивач, невиконання рішення суду сталося з незалежних від боржника причин. Надаючи цим твердженням оцінку, колегія суддів звертає увагу, що позивачем не надано жодного доказу вчинення будь-якої дії, направленої на реальне виконання рішення суду після відкриття виконавчого провадження у встановлений державним виконавцем строк. 
З огляду на зазначене суд вважає, що викладені позивачем обставини не є поважними причинами невиконання рішення суду. 
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (див. рішення від 19 березня 1997 року у справі “Горнсбі проти Греції”, п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (див. рішення у справі “Immobiliare Saffi” проти Італії”, заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).
Проблема невиконання остаточних рішень розглядалась у пілотному рішенні ЄСПЛ проти України у справі “Юрій Миколайович Іванов проти України”, а також у ряді інших справ проти України, які також розглядались на основі усталеної практики Суду з цього питання.
Так, у пункті 53 цього рішення ЄСПЛ зауважив, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному і вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (д и в. рішення у справі “Сокур проти України” (Sokur v. Ukraine), № 29439/02, від 26 квітня 2005 року, і у справі “Крищук проти України” (Kryshchuk v. Ukraine), № 1811/06, від 19 лютого 2009).
Основною функцією судового рішення є відновлення порушених прав позивача (стягувача). Заради цього відновлення Держава визначає пріоритет інтересів постраждалої сторони - стягувача, порушені права якої було визнано та поновлено судом і видано відповідний виконавчий документ.
Таким чином, ураховуючи процес поновлення порушених прав позивача (стягувача) шляхом видачі відповідного виконавчого документа, законодавством у сфері примусового виконання рішень встановлений найвищий пріоритет прав стягувача у виконавчому провадженні у порівнянні з колом прав боржника.
Принцип “res judicata” (принцип обов`язковості судового рішення) покладає на боржника обов`язок виконання судового рішення, яке набрало законної сили, не очікуючи відповідних дій державного виконавця.
У силу зазначеного правового принципу саме боржник повинен проявити достатню розумність і обачність для того, щоб уникнути негативних наслідків, пов`язаних із невиконанням судового рішення.
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню в повному обсязі.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                 ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 р. у справі  № 200/6800/24 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 03 червня 2025  року.

Головуючий суддя                                                                         Е.Г. Казначеєв

Судді:                                                                                             І.В. Геращенко

                                                                                                       І.Д. Компанієць