П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року 
м. Рівне

Справа № 572/3497/23
Провадження № 22-ц/4815/451/25

Головуючий у Сарненському районному суді
Рівненської області: суддя Ведяніна Т.О.
Рішення суду першої інстанції проголошено 
(вступна і резолютивна частини) о 09 год. 20 хв.
06 червня 2024 року у м. Сарни
Рівненської області
Повний текст рішення складено: не зазначено

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Хилевич С.В.
судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.
секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ;
відповідач – Вирівська сільська рада Сарненського району Рівненської області;

за участі: представника ОСОБА_1 – адвоката Лук`янчук Вікторії Сергіївни,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Лук`янчук Вікторії Сергіївни на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 06 червня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
в с т а н о в и в :
У серпні 2023 року в суд через свого представника – адвоката Лук`янчук В.С. звернулася ОСОБА_1  з позовом до Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом.
Мотивуючи вимоги, позивачем вказувалося, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся – ОСОБА_2 , яка 07 березня 2022 року склала на користь ОСОБА_1 заповіт, посвідчений старостою Вирівської сільської ради, зареєстровано в реєстрі за №3-19.
За цим заповітом спадкодавець, що народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Тріскіні Сарненського району Рівненської області та проживала по АДРЕСА_1 , на випадок смерті зробила розпорядження щодо житлового будинку   АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 17206520), земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0,1714 (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №398945, кадастровий номер 5625488800:01:002:0104), земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства 1,43 га. (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №255593) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У липні 2023 року позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини до  приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Овдіюка А.В., який роз`яснив про неможливість виконати відповідну нотаріальну дію, адже спадкоємцем пропущено встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Також їй запропоновано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Звертала увагу, що про наявність заповіту їй стало відомо лише в червні 2023 року, а також вона не мала можливості для отримання права на спадщину у передбачений законом строк у зв`язку із перебуванням за межами території України.
Крім цього, зауважувала, що на час відкриття спадщини на території України діяв  воєнний стан, що вплинуло певним чином на перебіг процесуальних строків. 
Наведені обставини вважала поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, а тому вона звернулась із відповідним позовом до суду.
Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 06 червня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
У поданій через свого представника – адвоката Лук`янчук В.С. апеляційній скарзі позивач, вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, що полягало у неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права, просить його скасувати, задовольнивши позов повністю.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначалося про неврахування судом того, що про існування заповіту ОСОБА_1 дізналася лише у червні 2023 року, оскільки перебувала за межами України, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон.
Вважає, що в зв`язку із цим суд хибно не застосував норми ст.ст. 1216, 1217, 1268, 1220, 1270 ЦК України, а також висновок Верховного Суду, що висловлений у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17.
При цьому зверталася увага на Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та рішення Ради суддів України від 24 лютого 2022 року "Щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень Вищої ради правосуддя та воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією з боку Російської Федерації", де зауважувалося на можливості продовження процесуальних строків щонайменше до закінчення воєнного стану.
Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.
З матеріалів справи вбачається, що 07 березня 2022 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 82, 8 м2 (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14445634, реєстраційний номер: 17206520) та господарські будівлі у с. Чудель Сарненського району Рівненської області; земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 0, 1714 га (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №398945, кадастровий номер: 5625488800:01:002:0104); земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства 1, 43 га (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №255593) заповіла на користь ОСОБА_1 .
Цей заповіт посвідчено старостою Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області і зареєстровано в реєстрі за №3-19.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що засвідчено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 01 квітня 2022 року Вирівською сільською радою Сарненського району Рівненської області.
Протягом часу із 08 березня 2022 року по 02 вересня 2022 року ОСОБА_1 знаходилася за межами України, що вбачається із відповідних відміток у паспорті громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 .
14 червня 2023 року позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до старости Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області, який засвідчив справжність підпису ОСОБА_1 .
В подальшому, 26 липня 2023 року, приватний нотаріус Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Овдіюк А.В. своїм листом №281/01-16 роз`яснив ОСОБА_1 на її усне звернення про пропуск спадкоємцем встановленого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , адже нею не подано заяву про прийняття спадщини і не пред`явлені докази про постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою. З огляду на це запропоновано позивачу звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 
Вважаючи, що нею пропущено строк звернення для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 з поважних причин, у серпні 2023 року в суд через свого представника – адвоката Лук`янчук В.С. звернулася ОСОБА_1 з позовом до Вирівської сільської ради Сарненського району Рівненської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із відсутності правових і фактичних підстав для задоволення вимог позивача, оскільки наведені ОСОБА_1 обставини не є поважними причинами, що свідчили би про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для спадкоємця для подання заяви прийняття спадщини.
Проте з такими висновками погодитися не можна.
Згідно зі ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1223, 1233, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
З висновку Верховного Суду, що викладений у постанові від 15 вересня 2023 року у справі №345/4153/22 (провадження № 61-9356св23), видно, що за змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК Україниі поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила цієї норми закону можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними.
Отже, лише якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Водночас необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, Верховного Суду у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17 зазначено, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.
У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.
Отже, закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.
Встановивши, що особа була необізнана про наявність заповіту, складеного на його користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.
За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Приходячи до переконання про задоволення апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_1 на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця не проживала разом з ОСОБА_2 , а протягом періоду з 08 березня 2022 року по 02 вересня 2022 року знаходилася за межами України. При цьому ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців на спадкове майно, яке зазначене у заповіті, не встановлено.
Також позивач звертала увагу, що про наявність складеного ОСОБА_2 заповіту на її користь дізналася лише у червні 2023 року. Ця обставина особами, які беруть участь у справі, спростована не була.
Тому необізнаність ОСОБА_1 із заповітом ОСОБА_3 , що був складений на її користь, вказує на поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.
Згідно зі ст.ст. 76-78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Як убачається, суд першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин увагу на наведені обставини не звернув, що призвело до ухвалення рішення, яке не може залишатися чинним.
Отже, позов підлягає до задоволення з визначенням додаткового строку для прийняття спадщини тривалістю у два місяці, що є достатнім для подання ОСОБА_1 відповідної заяви.
Щодо доводів апеляційної скарги про необхідність урахування рішення Ради суддів України від 24 лютого 2022 року "Щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень Вищої ради правосуддя та воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією з боку Російської Федерації", де зауважувалося на можливості продовження процесуальних строків щонайменше до закінчення воєнного стану, то з ними погодитися не можна.
Так, цим рішенням вищого органу суддівського самоврядування рекомендовано судам по можливості продовжувати процесуальні строки щонайменше до закінчення воєнного стану. Натомість передбачені статтями 1270, 1272 ЦК України строки не є процесуальними, адже вони очевидно не регулюються Цивільним процесуальним кодексом України. Тобто ці строки є матеріально-правовими, а рішення Ради суддів України, що носить до того ж рекомендаційний характер, не поширюється на вирішення правовідносин при визначенні додаткового строку про прийняття спадщини.
Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до пункту 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.
У справі "Рябих проти Росії" (заява №52854/99, рішення від 24 липня 2003 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст. 6 § І Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення мають використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень.
Підставою для скасування оскаржуваного рішення та прийняття постанови про задоволення позову відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, що спонукало до незастосування норм матеріального права, які підлягали до застосування.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Лук`янчук Вікторії Сергіївни задовольнити.
Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 06 червня 2024 року скасувати.
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 ; адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .
Відповідач: Вирівська сільська рада Сарненського району Рівненської області; адреса: 34551 вулиця Центральна, буд. 2а, с. Вири Сарненського району Рівненської області; код ЄДРПОУ: 04337705. 

Повний текст постанови складено: 01.04.2025

Головуючий:                                                        С.В. Хилевич

Судді:                                                                        Н.М.Ковальчук

                                                                       С.С.Шимків