ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 608/2398/24	Головуючий у 1-й інстанції Яковець Н. В. 	
Провадження № 22-ц/817/277/25 	Доповідач - Гірський Б.О.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Гірського Б.О.,
суддів - Костіва О.З., Храпак Н.М., 
за участю секретаря - Гичко К.С.,
представників сторін

       розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 608/2398/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Калінніков Максим Олександрович на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 03 грудня 2024 року (ухвалене суддею Яковець Н.В., повний текст рішення складено 13 грудня 2024 року) в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, - 

В С Т А Н О В И В :

       У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом.
       В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що на підставі судового наказу Чортківського районного суду Тернопільської області від 09 липня 2024 року у справі № 608/1656/24 вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 липня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. 
       Вказував, що при видачі судового наказу не встановлено реальний матеріальний стан платника аліментів, стан його здоров`я, можливість сплачувати аліменти, наявність у нього інших утриманців. 
        Зазначав, що він проходить військову службу, розмір його грошового забезпечення залежить від перебування в зоні бойових дій.
       Наголошував, що згідно з розрахунку отриманого в період проходження військової служби безпосередньо на бойовій позиції в зоні бойових дій розмір його доходу за травень — серпень 2024 року в середньому становив 114 000 грн., від так розмір аліментів, який підлягав стягненню на дитину, становить 28 500 грн..
       Звертав увагу, що він несе частину витрат, які пов`язанні безпосередньо з військовою службою, а саме придбає за власні кошти пальне, військове обладнання, засоби індивідуального захисту, формений одяг. Також він придбав транспортний засіб вартістю 62 000 гривень, який є необхідним на бойовій позиці. 
       Наголошував, що під час проходження служби отримав контузії та поранення, наслідки яких турбують його і зараз, тому він потребує лікування та витрачає на це кошти.
       Також зазначав, що змінився його сімейний стан, оскільки на його утриманні перебуває інший син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружина ОСОБА_5 , яка на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку.
       На підставі наведеного, просив зменшити розмір аліментів згідно судового наказу Чортківського районного суду від 09 липня 2024 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів щомісячного доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, на стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів щомісячного доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
       Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 03 грудня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2  задоволено.
       Зменшено розмір аліментів за рішенням Чортківського районного суду від 09 липня 2024 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів щомісячного доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, на стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів щомісячного доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
       Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.
       Стверджує, що суд першої інстанції не врахував відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів про погіршення майнового стану позивача у зв`язку із народженням дитини від іншого шлюбу та неможливістю сплачувати аліменти у раніше визначеному судом розмірі.
       Також відповідач зазначає, що позивачем не доведені витрати на лікування та їх систематичний характер у результаті чого погіршується його майновий стан.
       Наголошує, що позивач не може компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків, а тому розмір аліментів, який був визначений судом у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) ОСОБА_2 відповідатиме вимогам ч. 5 ст. 183 СК України та п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.
       Вказує, що розмір заробітної плати ОСОБА_2 вистачатиме для утримання самого позивача, а також його двох неповнолітніх дітей з дружиною. 
       Звертає увагу, що у зв`язку із економічною ситуацією в країні, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки та житлово-комунальні послуги і разом з тим потреби дитини вимагають значних витрат.
        Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
       У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Калінніков М.О. апеляційну скаргу в її межах підтримав, посилаючись на доводи викладені у ній.
       У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Тесля П.О. проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів, вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Судом встановлено, що на підставі судового наказу Чортківського районного суду Тернопільської області від 09 липня 2024 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 (колишня дружина) на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 липня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). 
       08 грудня 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 08 грудня 2023 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 16). 
        ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 04 вересня 2024 року (а.с. 17).
       З довідки виданої військовою частиною НОМЕР_3 від 01 квітня 2024 року № 3/79/203 вбачається, що старший солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 (а.с. 18).
       Згідно з довідки про доходи від 13 липня 2024 року та 21 вересня 2024 року виданої військовою частиною НОМЕР_4 вбачається, що солдат ОСОБА_2 проходить військову службу у ВЧ  НОМЕР_4 1 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 2 взводу, на посаді майстер. Нараховане грошове забезпечення: січень 2024 року — 11 782, 10 грн.; лютий 2024 року — 60 135, 45 грн.; березень 2024 року — 97 265, 59 грн.; квітень 2024 року — 143 496, 70 грн.; травень 2024 року — 114 748, 35 грн.; червень 2024 року — 114 006, 41 грн.; липень 2024 року — 117 081, 68 грн.; серпень 2024 року — 114 974, 16 грн. (а.с. 11-12).
       Згідно з довідки про обставини травми (поранення, травми, контузії, каліцтва) від 17 жовтня 2022 року № 1292, виданої командиром військової частини НОМЕР_5 вбачається, що старший майор за мобілізацією ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , 14 жовтня 2022 року одержав: Мінно-вибухову травму. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Акубаротравма з порушенням слуху зліва (а.с. 19).
        З виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 2385 від 12 грудня 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 встановлено повний діагноз: Стан після перенесеної мінно-вибухової травми (14.10.22), закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку у вигляді розсіяної дрібновогнещевої симптоматики, сенсоневральної приглухуватості, стійкого цефалгічного , астено-невротичного синдромів (а.с. 20). 
       Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4021 вбачається, що ОСОБА_2 встановлено повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення): основний: Гострий тромбований зовнішній геморой з некрозом та кровотечею (а.с. 21). 
       Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4070 вбачається, що ОСОБА_2 встановлено повний діагноз (основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення):
Наслідка перенесеної МВТ, ЗЧМТ (14.10.22 р.), струс головного мозку у вигляді дрібно вогнищевої симптоматики цефалгічного та астено-невротичного синдромів, незначним порушенням фуакції ЦНС. Акубаротравматичне ураження обох вух. Двобічна сенсоневральна приглухуватість зі спрнятям шепітної мови 2.0 м справа т 0.5 м зліва. Остеохондроз шийного та попереково-крижового відділів хребта. Спондильоз. Спондилоартроз. Грижі дисків С3-C4, L4-L5, L5-S1 (а.с. 22).
       Згідно з виписки-експертизи № 3408 з медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що ОСОБА_2 встановлено діагноз: МВТ (14.10.2022 р.) черепна мозкова травма, струс головного мозку з цефалгією, вираженим вестібуло-атактичним синдромом, легкім лівобічним геміпарезом. Акубаротравма з порушенням слуху зліва (а.с. 24). 
       З виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4916/1035 вбачається, що ОСОБА_2 встановлено діагноз: МВТ (14.10.2022 р.) черепо-мозкова травма, струс головного мозку. Вестибулоатантичний с-м. Акубаротравма з порушенням слуху зліва (а.с. 25). 
       З медичної характеристики від 14 грудня 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 встановлено діагноз: стан після перенесеної МВТ (14.10.2022), закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку у вигляді розсіяної дрібновогнищевої симптоматики, сенсоневральної приглуховитості, стійкого цефалгічного, астено-невротичного синдромів (а.с. 26). 
       Згідно з направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до проходження військової служби в морській піхоті від 14 грудня 2022 року № 152 вбачається, що ОСОБА_2 встановлено попередній діагноз: стан після МВТ. ЗЧМТ. струс головного мозку у вигляді розсіяної дрібновогнищевої симптоматики, сенсоневральної приглуховатості, стійкого цефалгічного, астено-невротичного синдромів (а.с. 27).
       Згідно з рахунку № 2/7 від 07 серпня 2024 року виданого ОСОБА_7 встановлено, що покупець ОСОБА_2 придбав Forte Cross 300 за ціною 62 000 грн., а також згідно видаткових накладних № 10141 від 02 серпня 2024 року та № 10148 від 02 серпня 2024 року вбачається, що постачальник: ФОП ОСОБА_8 здійснила продаж товару ОСОБА_9 на суму 5 350 грн. та 5 630 грн. (а.с. 28-29).
       Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
       Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
       Вказаним вимогам оскаржуване рішення відповідає.
       Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції дійшов висновку, що з урахуванням стану здоров`я позивача, зміни його сімейного стану, а саме народження ІНФОРМАЦІЯ_5 сина ОСОБА_4 , наявні підстави для зміни розміру стягуваних з нього аліментів з 1/4 на 1/6 частини щомісячно. 
       Також суд врахував, що заявлений позивачем до зменшення розмір аліментів - 1/6 частини в декілька разів перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, що становить розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (2 563 грн.), оскільки сукупний розмір його доходу за шість місяців становить 541 434,60 гривень (відповідно до довідки про доходи) і це не призведе до обмеження прав неповнолітнього сина ОСОБА_3 .. 
       Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
       У частині першій статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
       Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
       Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
       Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава - учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції», заява № 12964/87, § 59).
       Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97 проти України», заява №19164/04).
       Аналогічні правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах містяться у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).
       Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
       Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
       Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
       Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
       Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
       Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
       Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
       Відповідно до статтей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
       Згідно із положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
       Частина третя ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
       Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
       Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
       Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
       Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
       Відповідно до положень статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
       Згідно з частиною першої статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
       Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» встановлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років – 2 563 гривні.
       Вказаний розмір є мінімальною межею. Максимальна межа не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, що становить 25 630 грн, тому розмір утримання залежить від доходів та матеріального становища батьків.
       Частиною першою ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
       Аналізуючи норми ст. 192 СК України суд вважає, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
       При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
       Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22(провадження № 61-10748св23), від 12 березня 2025 року у справі № 522/8836/23 (провадження № 61-9384св24).
       Зміна обставин має настати після того, як суд або батьки (за домовленістю) визначили первісний розмір аліментів, при цьому, вирішуючи спір, суд зобов`язаний застосувати як положення ст.192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
       У постанові Верховного суду від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22 зазначено, що ст.192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
       З матеріалів справи вбачається і судом апеляційної інстанції встановлено, що після видачі судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання сина у позивача народилася інша дитина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Дружина позивача не працює та перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною.
       Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 зазначив, що оскільки у другому шлюбі в позивача народилася син, зазначена обставина відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Висновки судів попередніх інстанцій про те, що народження другої дитини спричинило зміну матеріального стану позивача є обґрунтованими, оскільки зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат.
       Крім того, позивач вказував і матеріалами справи доведено, що він проходить військову службу, а внаслідок контузій та поранень, які отримав під час виконання бойових завдань, потребує лікування, на яке він витрачає кошти. Також позивач вказував, що він несе постійні додаткові витрати при проходженні військової служби.
       У даній справі апеляційний суд вважає встановленим наявність підстав для зміни розміру аліментів через зміну сімейного стану позивача, стану його здоров`я, що зумовило зміну матеріального стану. 
       Колегія суддів не погоджується з доводами відповідача про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів та вважає твердження позивача щодо зміни сімейного та майнового стану, стану здоров`я з часу визначення судом розміру аліментів на утримання сина такими, що узгоджуються з встановленими в ході судового розгляду обставинами справи, які підтверджено відповідними доказами.
       При цьому відповідачка ОСОБА_1 , стверджуючи про можливість позивача сплачувати аліменти у визначеному розмірі, не надала інформації щодо своєї фінансової участі в утриманні сина та аліментних надходжень, як її складової, яка б дозволила зробити висновок про рівність або нерівність матеріальної участі обох батьків в утриманні сина.
       Розвиток дитини має забезпечуватись не лише за рахунок аліментів, а й за рахунок доходів іншого з батьків. Відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що у разі задоволення позову та зменшення розміру аліментів до 1/6 частини всіх видів доходу позивача, про що останній просив у позовних вимогах, отримана сума не забезпечить рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку сина сторін.
       Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів вважає, що під час судового розгляду знайшли своє підтвердження доводи позивача про наявність правових підстав для зменшення розміру аліментів до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, що стягуються з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
       Колегія суддів наголошує, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідачка не позбавлена можливості звернутись з позовом про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини в бік їх збільшення у разі зміни обставин, що враховуються судом при вирішенні цього спору, або за наявності підстав, передбачених положеннями ст.192 СК України.
       З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується та вважає, що суд, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
       Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, з якими погоджується колегія суддів, та не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
       За вимогами пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
       Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
       Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дав вірну оцінку вищенаведеним обставинам та ухвалив судове рішення з правильним застосуванням норм матеріального права та норм процесуального права. 
       З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
       Щодо судових витрат.
       Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
       За результатами апеляційного перегляду справи, результат вирішення справи залишився незмінним, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
       Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 03 грудня 2024 року - залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України. 
Повний текст постанови складено 02 травня 2025 року.

       Головуючий:         Гірський Б.О.

       Судді:         Костів О.З.        

                                                                               Храпак Н.М.