Справа № 341/2321/24 
Провадження № 22-ц/4808/418/25 
Головуючий у 1 інстанції Куценко М. О. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач):        Василишин Л. В.,
суддів:                                        Баркова В. М., Пнівчук О. В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скарг у представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» – адвоката Тараненка Артема Ігоровича на заочне рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 січня 2025 року, ухвалене в складі судді Куценка М. О. в місті Галичі, у справіза позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2024 року представник ТОВ «Юніт Капітал» - Тараненко А. І. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 28 квітня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 378711050 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (одноразового персонального ідентифікатора MNV2U97W). Зокрема, відповідач за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт товариства, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору, та в подальшому подав відповідну заявку на отримання коштів, в якій вказав свої персональні дані, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів тощо. 
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит на суму 12500,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме: перерахувало відповідачу кошти у розмірі, встановленому кредитним договором на його банківську картку № НОМЕР_1 . Водночас відповідач своїх зобов`язань щодо повернення кредиту належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за кредитним договором.
Представник позивача також зазначав про те, що 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди до договору факторингу, які продовжили строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Відповідно до умов договору до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 378711050 від 28 квітня 2021 року на загальну суму 34348,83 грн згідно із реєстром прав вимоги. Реєстр прав вимоги № 145 від 03 серпня 2021 року підписано сторонами після укладення кредитного договору.
Окрім цього, 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, з урахуванням додаткових угод до цього договору, які продовжили строк його дії без зміни основних умов, у відповідності до умов якого право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31 липня 2023 року до цього договору, перейшло зокрема, до відповідача на загальну суму 49298,31 грн.
В подальшому, а саме 20 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 28/10/24/У, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 49298,31 грн.
Посилаючись на зазначені обставини, представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 378711050 від 28 квітня 2021 року в розмірі 49298,31 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Заочним рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 січня 2025 року у задоволенні позову ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
В обґрунтування рішення суд зазначив, що ТОВ «Юніт Капітал» не надало доказів переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 378711050, оскільки правовідносини за вказаним кредитним договором між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 виникли тільки 28 квітня 2021 року, тобто пізніше, ніж було укладено договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. На час укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу № 28/1118-01 у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було відсутнє право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 378711050, а тому суд уважав, що право вимоги до ОСОБА_1 до кожного наступного фактора (в тому числі і до позивача) за вищезазначеними договорами факторингу переходити не могло.
Крім того, суд зазначив, що у додатках № 1, № 2, № 3 до договору факторингу не міститься будь-якої інформації про передачу ТОВ «Таліон Плюс» прав вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 378711050 від 28 квітня 2021 року. Також суд вказав, що позивачем не надано доказів підтвердження оплати за договорами факторингу, а також доказів того, що фактором було надіслано боржнику (відповідачу) письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги цьому фактору з визначеною грошовою вимогою, яка підлягає виконанню, та зазначено фактора, якому має бути здійснений платіж.
За таких обставин, суд першої інстанції виснував, що ТОВ «Юніт Капітал» не довело порушення його прав з боку відповідача та наявність у нього підстави звернення до суду із цим позовом. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі суд вказав, що судові витрати на відповідача не покладаються. 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Представник ТОВ «Юніт Капітал» - адвокат Тараненко А. І. на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, обставинам справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив факт укладення відповідачем кредитного договору з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», отримання грошових коштів у визначеному розмірі та факт їх неповернення. Водночас, суд дійшов помилкового висновку про недоведення факту відступлення права грошової вимоги. В обґрунтування зазначених доводів апеляційної скарги представник товариства наводить обставини, викладені в позовній заяві та додатково мотивує апеляційну скаргу тим, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01. З урахуванням всіх додаткових угод, долучених до позовної заяви, строк дії договору закінчується 31 грудня 2024 року. 
Пунктом 1.2. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме в Реєстрах прав вимоги.
Відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, Реєстр прав вимоги – означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором.
Тобто, Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності Сторін.
Пунктом 2.1. Договору передбачено, що згідно умов Договору клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.
Отже, предметом Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.
03 серпня 2021 року на виконання п. 2.1. Договору факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» складено та підписано Реєстр прав вимоги № 145, за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 34348,83 грн.
Тобто договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, оскільки він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме з 28 листопада 2018 року по 31 грудня 2022 року.
Відповідно ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги, оскільки з урахуванням визначених строків дії договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалося не одномоментно, а протягом всього часу його дії. 
За таких обставин, право вимоги за кредитним договором № 378711050 від 28 квітня 2021 року перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 03 серпня 2021 року, відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги № 145. Тобто реєстр прав вимог № 145 від 03 серпня 2021 року підписаний вже після укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем.
Зазначає, що в подальшому, а саме, 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 378711050 від 28 квітня 2021 року. Згодом ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали низку додаткових угод: № 2 від 03 серпня 2021 року та №3 від 30 грудня 2022 року, якими продовжили строк дії Договору факторингу до 30 грудня 2024 року включно, всі інші умови залишилися без змін.
Відповідно до п.п. 5.3.3 Договору факторингу сторони передбачили право Фактора розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб.
28 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 28/10/24-У, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. 
Згідно із Реєстром боржників за договором факторингу № 28/10/24-У від 28 жовтня 2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 49298,31 грн.
Наведене свідчить про те, що позивач є належним кредитором та отримав дійсне право вимоги за кредитним договором № 378711050 від 28 квітня 2021 року, а тому висновки суду першої інстанції в цій частині є помилковими.
Представник апелянта звертає увагу також на те, що договори факторингу в установленому порядку недійсними не визнавалися, а розрахунок кредитної заборгованості, здійснений при відступленні права вимоги, є належним підтвердженням суми заборгованості. 
Крім того зазначає про те, що предметом доказування у цій справі є не факт оплати договорів факторингу, а передача прав вимоги за такими, а тому посилання суду першої інстанції в обґрунтування своїх висновків на те, що позивачем не надано доказів підтвердження оплати за договорами факторингу, а отже, не підтверджено перехід права вимоги, є безпідставним.
Враховуючи викладене, представник апелянта просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» задоволити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 378711050 від 28 квітня 2021 року у розмірі 49298,31 грн, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 6056 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. 
Позиція інших учасників справи
Відповідач ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи та ціну позову в цій справі, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи
28 квітня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Договір № 378711050 у формі електронного документа, за яким кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит на суму 12500 грн на умовах строковості, зворотності, платності.
Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, який може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду (п. 1.2. та 1.3. договору).
За користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в такому порядку: виключно на період строку визначеного в п. 1.2. договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 149,65 процентів річних, що становить 0,41 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним; за умови продовження строку дисконтного періоду на умовах п. 1.3. договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
Невід`ємною частиною договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту (п. 4.1.) (а.с. 10-12).
Вказаний договір був підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора MNV2U97W 28 квітня 2021 року о 11:44:55 (а.с.21).
У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 28 квітня 2021 року зазначені персональні дані позичальника ОСОБА_1 , дата укладення договору – 28 квітня 2021 року, сума кредиту 12500 грн, строк кредиту – 30 днів, номер карти позичальника 4731-18ХХ-ХХХХ-7837 (а.с. 20).
Факт перерахування коштів у сумі 12500 грн на вказану відповідачем у заявці на отримання грошових коштів в кредит банківську карту підтверджується довідкою ПАТ «КБ «Приватбанк» № 09/2024 від 04 вересня 2024 року та відповідним платіжним дорученням (а.с. 30-32).
28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. Додатковими угодами укладеними між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» № 19 від 28 листопада 2019 року, № 26 від 31 грудня 2020 року, № 27 від 31 грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року, від № 32 від 31 грудня 2023 року строк дії договору № 28/1118-01 продовжено, зокрема до 31 грудня 2024 року (а.с. 33-48).
Відповідно до умов договору № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ «Таліон Плюс» від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі прав вимоги. Право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. 
У витязі з реєстру прав вимоги № 145 від 03 серпня 2021 року під порядковим номером 890 зазначено боржника ОСОБА_1 , номер кредитного договору – 378711050, дата кредитного договору – 28 квітня 2021 року, заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) – 12499,50 грн, заборгованість по відсоткам – 21849,33 грн, загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) – 34348,83 грн, сума фінансування – 4999,80 грн (а.с. 33-48).
05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали низку додаткових угод: № 2 від 03 серпня 2021 року та № 3 від 30 грудня 2022 року, якими продовжено строк дії вказаного договору факторингу до 30 грудня 2024 року включно, всі інші умови залишились без змін. Предметом зазначеного договору факторингу є відступлення права вимоги, що зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору (п. 4.1.) (а.с.49-54).
У витязі з реєстру прав вимоги № 10 від 31 липня 2023 року під порядковим номером 4481 зазначено боржника ОСОБА_1 , номер кредитного договору – 378711050, дата кредитного договору – 28 квітня 2021 року, заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) – 12499,50 грн, заборгованість по відсоткам – 36798,81 грн, загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) – 49298,31 грн, сума фінансування – 237,49 грн (а.с. 49-56).
28 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 28/10/24-У, відповідно до умов фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі божників, який формується згідно з додатком № 1 є невід`ємною частиною договору (а.с. 57-61). 
У витязі з реєстру боржників до договору факторингу № 28/10/24-У від 28 жовтня 2024 року зазначено заборгованість боржника ОСОБА_1 , номер кредитного договору – 378711050, дата кредитного договору – 28 квітня 2021 року, сума боргу – 49298,31 грн, прострочене тіло – 12499,50 грн, прострочені відсотки – 36798,81 грн, сума фінансування – 919,97 грн (а.с.62-63).
Актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 28/10/24-У від 28 жовтня 2024 року, укладеним ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал», підтверджується прийняття фактором реєстру боржників в кількості 900, після чого, з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу № 28/10/24-У від 28 жовтня 2024 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношення до боржників стосовно заборгованостей. Реєстр боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов договору факторингу № 28/10/24-У від 28 жовтня 2024 року, будь-яких зауважень до зазначеного реєстру немає (а.с. 64).
Згідно із розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 378711050 від 24 квітня 2021 року сума до сплати станом на 02 серпня 2021 року ОСОБА_1 становить 34061,34 грн, всього сплачено – 1538 грн (а.с.65-66). 
Згідно із розрахунком заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором № 378711050 від 24 квітня 2021 року сума до сплати станом на 24 вересня 2021 року ОСОБА_1 становить 49298,31 грн (а.с.67). 
Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором № 378711050, станом на 06 листопада 2024 року заборгованість за кредитним договором № 378711050 від 28 квітня 2021 року не погашена та становить 49298,31 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 12499,50 грн, прострочена заборгованість за процентами – 36798,81 грн (а.с. 68). 
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з частинами першою, третьою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У частині першій статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтями 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Положення частини першої статті 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Аналізуючи викладене, можна дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Суд першої інстанції на підставі поданих позивачем доказів встановив, що 28 квітня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 378711050 шляхом використання позичальником електронного підпису, що визначено статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» та відповідає приписам частини першої статті 205 ЦК України. 
Представник ТОВ «Юніт Капітал» у апеляційній скарзі зазначив про правильність висновку суду першої інстанції у цій частині, отже, факт укладення між первісним кредитором та відповідачем кредитного договору № 378711050 від 28 квітня 2021 року, є доведеним.
На виконання умов вказаного кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картковий рахунок відповідача, вказаний у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 28 квітня 2021 року, грошові кошти в розмірі 12500,00 грн, що підтверджується довідкою ПАТ «КБ «Приватбанк» № 09/2024 від 04 вересня 2024 року та відповідним платіжним дорученням.
Зазначене свідчить про те, що первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, погодженому сторонами.
Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилався на те, що до нього перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 378711050 від 28 квітня 2021 рокуна підставі договорів факторингу, додаткових угод, якими продовжено строк дії договорів факторингу, а також на підставі реєстрів прав вимоги.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції серед іншого посилався на те, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за укладеним договором.
Апеляційний суд вважає зазначений висновок суду першої інстанції помилковим, з огляду на таке.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Частиною першою статті 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з частиною другою статті 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» право вимоги означає всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Розділом 4 вказаного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги, згідно п. 4.1. право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.
Такі ж умови зазначено і в договорах факторингу, укладених між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а також між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал».
Отже, умови зазначених договорів передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Такі умови договорів не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки. Крім того, додатковими угодами, строк дії договорів факторингу було продовжено, водночас умовами договору передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється в момент підписання реєстру права вимоги. Рєстри про передачу права вимоги, наявні у матеріалах справи, були складені та підписані уже після укладення ОСОБА_1 кредитного договору.
Крім того, колегія суддів уважає помилковим посилання суду першої інстанції в обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал» на відсутність у матеріалах справи доказів оплати за договорами факторингу.
Як було зазначено вище, відповідно до п. 4.1. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
Отже, ключовим в спірному випадку є підписання сторонами реєстру прав вимоги, а не наявність доказів оплати за вказаним договором.
Схожі за змістом положення закріплено і в п. 4.1. договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс», а також в п. 1.2. договору факторингу № 28/10/24-У від 28 жовтня 2024 року, укладеного між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс».
За таких обставин, враховуючи умови вищевказаних договорів факторингу, згідно з яких право вимоги виникає не з моменту оплати за вказаними договорами, а саме з моменту підписання сторонами реєстру права вимог, підтвердження факту оплати за договорами факторингу не має значення для спірних правовідносин. При цьому, колегія суддів ураховує, що усі наявні у матеріалах справи витяги з Реєстрів прав вимоги, а також акт прийому-передачі Реєстру Боржників, містять підписи сторін та скріплені їх печатками, будь-які сумніви у їх достовірності судом не встановлено, а отже, вони є належними доказами у справі. Крім того, апеляційний суд уважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги в якості доказу Витяг з реєстру прав вимог № 145 від 03 серпня 2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 з посиланням на те, що у ному не міститься будь-якої інформації щодо боржника ОСОБА_1 , оскільки насправді така інформація зазначена та вона узгоджується з наявними матеріалами справи (а.с. 47, зворот).
В контексті зазначеного колегія суддів уважає помилковим і посилання суду першої інстанції на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17, оскільки у згадуваній постанові висновок суду щодо недоведеності переходу прав вимоги за відсутності доказів оплати за договорами факторингу, було зроблено саме на підставі умов договору, якими було передбачено, що права грошової вимоги вважаються відступленими фактору в день отримання клієнтом в повному обсязі грошових коштів.
Крім того, колегія суддів уважає за необхідне зазначити, що факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань, а тому зазначення судом першої інстанції про вказану обставину в обґрунтування свого рішення є безпідставним.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що ТОВ «Юніт Капітал» у встановленому законом порядку набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 378711050 від 28 квітня 2021 року.
Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Юніт Капітал» надало розрахунок заборгованості за кредитним договором, згідно якої заборгованість ОСОБА_1 складає 49298,31 грн, з яких заборгованість за кредитом становить 12499,50 грн, заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом – 36798,81 грн.
З розрахунку заборгованості встановлено, що проценти нараховані у межах строку кредитування та за процентною ставкою, визначеною умовами договору.
Отже, позивачем доведено суму заборгованості ОСОБА_1 , заявлену у позовній заяві та така підлягає стягненню на користь позивача.
Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зважаючи на наведене, оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, оскаржуване рішення суду необхідно скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ТОВ «Юніт Капітал» задоволити, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 378711050 від 28 квітня 2021 року в розмірі 49298,31 грн.
Щодо судових витрат 
Статтею 382 ЦПК України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається, в тому числі із розподілу судових витрат.
Відповідно до частин першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
Встановлено, що за подання позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, а за подання апеляційної скарги - 3 633,60 грн. Враховуючи, що судом апеляційної інстанції задоволено позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, вказані витрати на загальну суму 6 056 грн необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.
Крмі того, представник ТОВ «Юніт Капітал» у позовній заяві просив суд стягнути з відповідача на користь товариства витрати на правову допомогу у сумі 6000 грн.
Згідно з частиною першою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі № 15/8/203/20.
Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На обґрунтування заявленого розміру витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції представником позивача надано копію договору про надання правничої допомоги № 30132024-02 від 30 жовтня 2024 року, укладеного між АБ «Тараненко та партнери» та ТОВ «Юніт Капітал», із протоколом погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 30132024-02 від 30 жовтня 2024 року, який є додатком до договору, додаткову угоду № 8 до договору про надання правничої допомоги № 30132024-02 від 30 жовтня 2024 року, а також акт прийому-передачі наданих послуг від 30 жовтня 2024 року. 
Відповідно до п.п. 3.3., 3.4. зазначеного Договору про надання правничої допомоги № 30132024-02 від 30 жовтня 2024 року, гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в Протоколі погодження вартості послуг до Договору. Після належного виконання доручення Адвокатське бюро надає клієнту Акт прийому-передачі наданих послуг.
Згідно із Актом прийому-передачі наданих послуг від 30 жовтня 2024 року, адвокатом Тараненком А.І. під час розгляду справи в суді першої інстанції надавалися такі послуги клієнту: складання позовної заяви - 5000,00 грн (2 години); вивчення матеріалів справи – 1000,00 грн (2 години). Загальна сума – 6000,00 грн. Актом сторони підтвердили, що послуги надано якісно, в повному обсязі та в установлені строки.
Отже, представником позивача надано належні та допустимі докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість, понесених у суді першої інстанції, а тому, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, такі витрати необхідно стягнути з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал». Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, їх обсягу з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони.
Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» – адвоката Тараненка Артема Ігоровича задоволити.
Заочне рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.
ПозовТовариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 378711050 від 28 квітня 2021 року в розмірі 49298,31 грн, 6056 грн сплаченого судового збору та 6000 грн витрат на правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:                                                                Л. В. Василишин 
Судді:                В. М. Барков
               О. В. Пнівчук