Кропивницький апеляційний суд 
Справа № 33/4809/170/25                 Головуючий у суді І інстанції: Гайдар Н.І.
Категорія: ст.130 КУпАП         Доповідач в суді ІІ - інстанції: Бондарчук Р.А. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду                                        Бондарчук Р.А., 
за участю:
представника особи, яка притягається до відповідальності – адвоката Сібільової Л.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 30.01.2025, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , РНОКПП та паспортні дані — на час розгляду справ не відомі,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 
ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

В С Т А Н О В И В:

Постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 30.01.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Згідно постанови суду 08.01.2025 о 15:55 год. на а/д Олександрівка-Цвітне 16 км Кропивницького району Кіровоградської області, по вул. Адамівська, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ІЖ, номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчі та тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу (за допомогою алкотестеру Драгер) та в медичному закладі відмовився. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Поривай Ю.О. просить скасувати постанову районного суду та постановити нову, якою справу направити на новий розгляд. 
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що він перебував в зоні бойових дій і направляв заяви до суду з вимогою перенести розгляд справи на іншу дату, коли буде відпустка, оскільки він бажав дати покази, захистити свої права так як при зупинці мого автомобіля працівниками поліції були присутні двоє свідків. 
Протокол про адміністративне правопорушення складено, але другий примірник не вручено, засобами поштового зв`язку не направлявся, акт огляду на стан сп`яніння не складено.
Суд першої інстанції зобов`язаний був надати оцінку законності блокування та затримання транспортного засобу, в якому знаходився він та ще двоє свідків.
Письмові пояснення не відбирались свідки не допитувались
Більш того, в протоколі працівником поліції зазначені також ознаки алкогольного сп`яніння, що він «виявив» у мене: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Враховуючі, що ОСОБА_1 категорично заперечує керування транспортним засобом та вживання алкогольних напоїв, ці обставини відомі лише від самого працівника поліції, свідчення якого підлягають перевірці, як заінтересованої особи в справі.
Отже, зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 215779 від 08.01.2025 року не відповідає фактичним обставинам, які мали місце. Працівником поліції достовірно не визначений час і місце правопорушення, всупереч вимогам чинного законодавства,
Крім зазначеного, протокол не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис адміністративного правопорушення, що унеможливлювало для суду першої інстанції здійснити перевірку обставин, на які посилається працівник поліції, та позбавляє в подальшому особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, вибору способу захисту, в зв`язку із невизначеністю доказів, що підтверджують винуватість у вчинені адміністративного правопорушення. Рішення суду не повинно ґрунтуватись на доводах та припущеннях, які не перевірені у судовому засіданні. Рішення суду повинно бути законом та обґрунтованим.
Також слід зазначити, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в суді першої інстанції допитані не були, незважаючи на те, що вони були присутні при зупинці мого автотранспорту.
Диск з фіксації події, наявний відеозапис не відповідає вимогам чинного законодавства, є недопустимим та недостовірним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді суду першої інстанції – залишити без змін, з таких підстав.

       У судовому засіданні представник особи, яка притягається до відповідальності – адвокат Сібільова Л.Г. підтримала вимоги апеляційної скарги, просила направити справу на новий розгляд. Зазначила, що порушені процесуальні права  ОСОБА_1 , оскільки не допитано свідків не забезпечено його участь в судовому засіданні. Просила визнати відеозапис недопустимим доказом, оскільки він ппереривається та направити справу на новий розгляд.
адвокат Поривай Ю.О. не з`явився, повідомлявся належним чином про час, дату та місце розгляду справи шляхом направлення смс-повідомлення на номер телефону, який вказаний в заявці на отримання судових повісток та шляхом направлення судової повістки за адресою місця проживання, однак до суду не з`явився.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015  № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).
Відповідно до ст. 266 КУпАП, водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. 
Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Пунктом 6 Розділу 2 Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

При цьому, вина  ОСОБА_1 у вчиненні в правопорушення підтверджується доказами, які суд дослідив під час розгляду адміністративної справи, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №215779 від 08.01.2025, яким підтверджується, що саме 08.01.2025 о 15:55 год. на а/д Олександрівка-Цвітне 16 км Кропивницького району Кіровоградської області, по вул. Адамівська, 1, мало місце правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 ;
- відеозаписами, які містяться на цифровому носії інформації DVD-R диск, на якому зафіксовано рух транспортного засобу ІЖ, номерний знак НОМЕР_2 , та його зупинку працівниками поліції. після зупинки працівниками поліції встановлено особу водія ОСОБА_1 . Також з відеозапису вбачається наявність у ОСОБА_1 явних ознак алкогольного сп`яніння. На відеозаписі міститься відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу (за допомогою алкотестеру Драгер) та в медичному закладі.
Оцінюючи досліджені під час розгляду справи докази, апеляційний суд погоджується з висновком судді районного суду про те, що дії працівника поліції є правомірними і відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 та постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а протокол про адміністративне правопорушення щодо наявності в діях  ОСОБА_1 порушень вимог 2.5 ПДР України складений відповідно до вимог чинного законодавства.
Доводи апеляції про відсутність доказів у справі про адміністративне правопорушення, є такими, що не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
А тому, факт порушення п. 2.5 ПДР - є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та наступає незалежно від того чи особа перебували в стані сп`яніння чи ні, оскільки законодавцем чітко передбачено імперативний обов`язок водія проходження відповідного огляду. 
В матеріалах справи наявні докази, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, також на відеозаписі зафіксовано пояснення ОСОБА_1 відповідно до яких останній відмовився від огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки трансполярного засобу так і в умовах закладу охорони здоров`я. 
А тому, вказані дії  ОСОБА_1 утворюють самостійний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. 
В той же час, необхідно зазначити про те, що ОСОБА_1 мав можливість пройти огляд на визначення стану сп`яніння. 

Також, в матеріалах справи наявний відеозапис на підставі якого можливо перевірити, дії працівників поліції на правомірність та відповідність вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції.
Перевіркою інформації, яка зафіксована на диску відеозапису апеляційним судом не було встановлено жодних порушень дій працівників поліції. Порушення порядку огляду також не було встановлено. 
Враховуючи те, що на відеозаписі повно та чітко зафіксовано порядок огляду ОСОБА_1 апеляційний суд не має сумнівів стосовно обставин правопорушення викладених у протоколі.

Що стосується доводів про визнання відеозапису наявного в матеріалах справи неналежним доказом, необхідно зазначити наступне. 
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
Переглядаючи відеозаписі встановлено, що за своєю суттю вони є безперервними та фактично продовжують один одного. 
Отже, наявний у справі диск з відеозаписом є належними та допустимими доказами. Докази на підтвердження протилежного, в матеріалах справи відсутні.
Необхідно зазначити про те, що  ОСОБА_1 не оспорює дійсність даних зафіксовані на відеозаписі. 
А тому, враховуючи те, що інформація яка міститься на відеозаписі не оспорюється жодними учасниками справи ні в суді першої та апеляційної інстанції, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що докази, які містяться на диску є достатніми та необхідними для встановлення вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції. 

       Доводи про невідповідність дій працівника поліції вимогам КУпАП не можуть бути враховано, оскільки перевіркою матеріалів справи встановлено, що матеріали про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 складені у відповідності до вимог КУпАП.

Твердження апеляції про розгляд справи без  ОСОБА_1 за наявності клопотання про відкладення, як підстава для скасування рішення суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції з наступних підстав.
В справі наявна заява на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою смс-повідомлення, яка особисто підписана ОСОБА_1 у якому останній вказав мобільний номер телефону на який просив надсилати повістки в електронному вигляді. 
Крім того довідка командира військової частини НОМЕР_1 від 14.01.2025 не містить інформації, що  ОСОБА_1  перебуває у зоні саме бойових дій, та як наслідок, не має можливості з`явитися до суду.
Більш того, ОСОБА_1 мав можливість особисто або через свого представника взяти участь у судовому засіданні. 
Крім того особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, про час та місце розгляду справи в суді, не вжив заходів для явки до суду, надавши немотивоване клопотання про відкладення розгляду справи.
Тому, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.
В той же час практика Європейського Суду з прав людини ( зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. За таких підстав, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про необхідність провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З огляду на викладене, враховуючи, що районним судом вживалися заходи стосовно належного його повідомлення правопорушника, апеляційний суд залишає без задоволення вимоги захисника стосовно порушення районний судом вимог КУпАП в частині розгляду справи про адміністративне правопорушення без участі правопорушника, в тому числі направлення рекомендованого повідомлення за місцем проживання  ОСОБА_1 .

Більш того, апеляційний суд поновив у правах передбачених ст. 268 КУпАП, однак апелянтом не було надано будь-яких додаткових доказів та аргументів стосовно не винуватості ОСОБА_1 .
Зокрема, ОСОБА_1 будь яких переконливих доказів до апеляційної скарги та в суді апеляційної інстанції, які-б могли вплинути на правильність прийнятого рішення не надали. 
А тому, на думку апеляційного суду районний суд правильно розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення без ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи є достатні дані про те, що районним судом вживалися заходи стосовно належного повідомлення ОСОБА_1 знав про розгляд справи у суді першої інстанції.

       В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже,  ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
При цьому, з відеозапису вбачається, що  ОСОБА_1 чітко усвідомлював про складання відносно нього протоколу та про наслідки у разі притягнення його до адміністративної відповідальності, а також мав можливість пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. 

При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. 
Врахувавши вказані обставини суд призначив  ОСОБА_1  адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим. 
Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено. 
За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245 КУпАП всебічно, повно, об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях 
 ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що дії  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, а його винуватість у вчиненні даного правопорушення, підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають.
На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 
Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 30.01.2025 про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за 
ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Кропивницького 
апеляційного суду                  Р.А. Бондарчук