Справа №585/4707/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Цвєлодуб Г. О.	
Номер провадження 33/816/574/25 	Суддя-доповідач Рунов В. Ю. 	
Категорія  156 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

20 травня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.11.2024 у справі про адміністративне правопорушення № 585/470/24, 

установив:

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.11.2024  провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 156 КУпАП було закрито на підставі п. 1 ч. 1 чт. 247 КУпАП, а тютюнові вироби, вилучені згідно протоколу вилучення від 14.03.2024 було постановлено знищити.
07.02.2025 до Роменського міськрайонного суду Сумської області втретє надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 разом із клопотанням останньої про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді від 26.11.2024, яке вона обґрунтувала тим, що подаючи попередні апеляційні скарги не ставила питання про поновлення строку апеляційного оскарження, так як не вважала його пропущеним, хоч і була присутня в судовому засіданні 26.11.2024, однак повний текст постанови судді отримала лише 10.12.2024, а з апеляційною скаргою вперше звернулась 19.12.2024, так як їй не було відомо з яких саме підстав суд прийняв рішення про знищення речових доказів, тому вона не могла обґрунтувати вимоги своєї апеляційної скарги.
Будучи повідомленою про дату, час і місце апеляційного розгляду у встановлений законом спосіб, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, просила розглядати клопотання за її відсутності, тому апеляційний суд вважає за необхідне здійснити розгляд клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді у відсутність сторін провадження, оскільки це не суперечить вимогам ст. 268 і 294 КУпАП
Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданого клопотання, апеляційний суд вважає, що вказане вище клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді задоволенню не підлягає з таких підстав
Зокрема, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, крім іншого, є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Послідовність викладення в диспозиціях наведених вище правових норм завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є важливою умовою досягнення результатів адміністративного судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні.
Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом 3-х днів вручається або висилається особі, щодо якої її ухвалено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її ухвалення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником; апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Процесуальні строки – це встановлені законом проміжки часу, у межах яких учасники провадження в справі про адміністративне правопорушення зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії; будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час судового провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням КУпАП.
Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі – Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду; рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві; для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. При цьому згідно ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права, а відповідно ч. 1 ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що «правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави; питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку; проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження; у кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип «res judicata» (принцип юридичної визначеності) (рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41). «Доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд» (рішення від 12.07.2007 у справі «Станков проти Болгарії»), «під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк; суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення», а «…безпідставне поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Конвенції» (рішення від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47). 
Тобто, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право, незважаючи на те, що ст. 294 КУпАП і містить положення щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку, оскільки строками, як зазначалось вище, визначаються часові межі існування правовідносин у адміністративному процесі, в яких повинно відбутися здійснення прав і виконання обов`язків учасниками (сторонами) провадження в справі про адміністративні правопорушення, а правові норми встановлюють не тільки «що» і «як» потрібно зробити, але і «в які строки», що є обов`язковим елементом поведінки відповідного суб`єкта судового провадження і виступає як один з показників правомірності юридичної діяльності учасників процесу.
Суворе дотримання строків у адміністративному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення. 
Під поважними  причинами пропущення процесуального строку необхідне розуміти неможливість особи подати апеляційну скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Як убачається з матеріалів справи, 26.11.2024 ОСОБА_2 була присутня під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно неї за ч. 1 ст. 156 КУпАП, вперше з апеляційною скаргою звернулась 19.12.2024 з пропуском передбаченого законом строку апеляційного оскарження, яка постановою апеляційного суду 30.12.2024 їй була повернути з цих підстав, повторно з апеляційною скаргою ОСОБА_2 звернулась до апеляційного суду 16.01.2025 також не обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови судді, однак дана апеляційна скарга теж була повернута особі, що її подала з аналогічних підстав.
07.02.2025 до апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження постанови судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.11.2024, в якому зазначила, що раніше не зверталась з вказаним клопотанням, оскільки вважала строк апеляційного оскарження не пропущеним, так як копію оскаржуваної постанови отримала 10.12.2024.
Однак з такими доводами ОСОБА_2 апеляційний суд не може погодитись, оскільки згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.
Враховуючи, що ОСОБА_2 була присутня під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно неї, була обізнана про її результат, що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою про отримання копії постанови судді (а. с. 30), то мала можливість вчасно звернутись до суду з апеляційною скаргою.
Існування інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, встановлено не було, тому клопотання про поновлення процесуального строку задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26.11.2024. 
Апеляційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала апеляційну скаргу.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  В. Ю. Рунов