ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" квітня 2025 р.                                    Справа №914/2450/22(914/1083/24)

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий суддя                                                                      Панова І.Ю.,
Судді                                                                                          Зварич О.В.,
                                                                                          Якімець Г.Г.
Секретар судового засідання:                                                     Фарина Х.І.
за участю представників сторін:
від позивача: Коваль В.В. - ліквідатор;
від відповідача: не з`явився;
від третьої особи: Малікова А.В.;
розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства “ТРАНСОІЛ ГРУП” б/н від 03.12.2024 (вх. №01-05/3512/24 від 04.12.2024)
на рішення Господарського суду Львівської області від 07.11.2024 (повний текст рішення складено 18.11.2024)
у справі №914/2450/22(914/1083/24) (суддя Чорній Л.З.)
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “БНК-УКРАЇНА”, м. Львів
до відповідача: Приватне підприємство “ТРАНСОІЛ ГРУП”, Київська обл., Бучанський р-н, с. Святопетрівське
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “АЛІУМ-ПРОМ”, с. Білгородська
про стягнення 20 387 803,10 грн вартості безпідставно збереженого майна
у межах провадження у справі №914/2450/22
у справі за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю “БЕЛ-ПЕТРОЛ ТРЕЙДІНГ”, м. Львів
про банкрутство: Товариства з обмеженою відповідальністю “БНК-УКРАЇНА” (79012, м. Львів, вул. Сахарова А. академіка, буд. 42, каб. 407; код ЄДРПОУ 36949031)

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.11.2022 відкрито провадження у справі № 914/2450/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “БНК-УКРАЇНА”(79012, м. Львів, вул. Сахарова А. академіка, буд. 42, каб. 407; код ЄДРПОУ 36949031). Визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “БЕЛ-ПЕТРОЛ ТРЕЙДІНГ” до Товариства з обмеженою відповідальністю “БНК-УКРАЇНА” у розмірі 325 736 124,00 грн заборгованості та 24 810,00 грн судового збору. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. Введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю “БНК-Україна” строком на сто сімдесят календарних днів. Призначено розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю “БНК-УКРАЇНА” (арбітражного керуючого Коваля Віталія Валерійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №122 від 07.02.2013; адреса: АДРЕСА_1 .
Офіційно оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “БНК-УКРАЇНА” (79012, м. Львів, вул. Сахарова А. академіка, буд. 42, каб. 407; код ЄДРПОУ 36949031) у встановленому законодавством порядку.
Постановою Господарського суду від 24.05.2023 припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю “БНК-УКРАЇНА”; припинено повноваження розпорядника майна; затверджено звіт про нарахування і виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого Коваля Віталія Валерійовича за виконання ним повноважень розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю “БНК-УКРАЇНА” за період з 02.11.2022 по 22.05.2023 на загальну суму 134 000,00 грн.
Визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю “БНК-УКРАЇНА”; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю “БНК-УКРАЇНА” арбітражного керуючого Коваля Віталія Валерійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №122 від 07.02.2013; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 . 
Судом оприлюднено на офіційному веб-сайті Касаційного господарського суду у складі Верховного суду повідомлення про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю “БНК-УКРАЇНА” (79012, м. Львів, вул. Сахарова А. академіка, буд. 42, каб. 407; код ЄДРПОУ 36949031) банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.
24.04.2024 через систему “Електронний суд” Товариство з обмеженою відповідальністю “БНК-Україна” в особі ліквідатора Коваля В.В. подало позовну заяву до відповідача Приватного підприємства “Трансоіл Груп” про стягнення 20 387 803,10 грн вартості безпідставно збереженого майна.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в лютому 2022 року з території республіки білорусь ТОВ “БНК-УКРАЇНА” здійснено ввезення партії бензину масою 293 850 кг. Вказане пальне придбане ТОВ “БНК-УКРАЇНА” у ВАТ “Мозирський нафтопереробний завод” на підставі Контракту № 03-21/14 від 19.11.2021 та Додаткової угоди від 26.01.2022 до Контракту № 03-21/14 від 19.11.2021. Позивач посилається на те, що є власником вказаної партії бензину. Відповідно до інформації, отриманої АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” одержувачем ( не власником) вказаної партії пального було Приватне підприємство “ТРАНСОІЛ ГРУП”, в подальшому спірне пальне було злито на нафтобазу, яка розташована у м. Бровари вул.Олега Оникієнка 127-б та експлуатується 3 особою – ТОВ « Аліум-Пром». 
Позивач стверджує, що після ввезення пального на митну територію України пальне позивачем жодним особам не відчужувалось, відповідач безпідставно передав партію бензину, яка слідувала за відправленням № 23328285 загальною масою 293 850 кг без згоди власника – ТОВ « БНК-Україна». Подальша доля партії бензину, кому воно було відпущене чи продане відповідачем позивачу не відомо. 
Рішенням Господарського суду Львівської області від 07.11.2024 №914/2450/22(914/1083/24) позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Приватного підприємства “ТРАНСОІЛ ГРУП” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “БНК-УКРАЇНА” 18 166 285,98 грн – вартості безпідставного збереженого майна, 13 495,18 грн – витрат на проведення експертизи, 217 993,73 грн – судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що відповідачем як вантажоодержувачем за відсутності доручення відправника чи власника вантажу здійснено переадресацію вантажу на іншу станцію, ніж вказано у залізничній накладній №23328285 та передано майно (бензин), яке належить позивачу, а саме: бензин неетильований А-95-Євро5-Е0, виробництва ВАТ “Мозирський НПЗ”, у кількості до 293 850,00 кг.
Також, місцевий господарський суд зазначив, що відповідно до висновку експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 22.08.2024 за №2528-Е ринкова вартість бензину неетильованого А-95-К5-Євро класу D, що відповідає вимогам “Технічного регламенту” для бензину автомобільного А- 95-Євро5-Е0 при здійсненні поставки на користь покупця залізничним транспортом партії вагою 293 850 кг (без врахування вартості перевезення) та з урахуванням всіх податків, зборів та митних платежів станом на дату виконання цього висновку становила: 18 166 285,98 грн. (вісімнадцять мільйонів сто шістдесят шість тисяч двісті вісімдесят п`ять грн. 98 коп.) з ПДВ, а отже вимога позивача про стягнення з відповідача вартості безпідставного збереженого майна у розмірі 18 166 285,98 грн, з врахуванням ринкової вартості майна, є правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи.
Не погоджуючись із вказаним рішенням господарського суду , Приватне підприємство “ТРАНСОІЛ ГРУП” оскаржило таке в апеляційному порядку. Апеляційна скарга надійшла на адресу Західного апеляційного господарського суду 04.12.2024. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 07.11.2024 №914/2450/22(914/1083/24) та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.
Зазначає, що ПП “ТРАНСОІЛ ГРУП” не є належним відповідачем у спірних правовідносинах між ТОВ “БНК-УКРАЇНА” та ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ”, а також посилається на те, що відповідно до умов договору послуг з приймання вантажу та перевезення від 01.07.2020 за № 24/ТОГ-20, укладеного між ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” і ПП “ТРАНСОІЛ ГРУП”, згідно заявки № 2 на приймання вантажу до договору перевезення вантажу від 01.07.2020 № 24/ТОГ-20, відповідачем надано ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” визначені договором послуги та доставлено вантаж по залізничній накладній № 23328285 до адреси розвантаження з подальшою його передачею ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ”. Зауважень чи претензій ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” стосовно виконання умов договору від 01.07.2020 за № 24/ТОГ-20 до ПП “ТРАНСОІЛ ГРУП” не висувалось.
31.12.2024 від ТзОВ "БНК-Україна" надійшов відзив б/н від 31.12.2024 (вх. № 01-04/9010/24), в якому позивач зазначає, що власником партії пального як станом на 04.03.2022 було ТОВ “БНК-УКРАЇНА”, жодним особам партія бензину масою 293 850 кг не відчужувалась. Вказана обставина підтверджується доданими до матеріалів справи копіями акцизних накладних та інформацією із ДПС.
Також, вказує, що постачання і напрямок руху товарів, що транспортувались по залізничній накладній № 23328285 визначались самою залізничною накладною, копія якої долучена до позовної заяви
06.03.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю “АЛІУМ-ПРОМ” надійшли пояснення, в яких третя особа зазначає, що товар, який є предметом спору у даній справі, загальною масою 293 850 кг є предметом Договору № 192/2-А95-22/Д від 22.02.2022 поставки товару, укладеного між ТОВ “БНК-Україна” та ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ”, а ПП “ТРАНСОІЛ-ГРУП” надано ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” визначені умовами договору перевезення послуги та доставлено вантаж по залізничній накладній № 23328285 до адреси розвантаження з подальшою його передачею ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ”.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2024 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Панова І.Ю., суддів Зварич О.В. та Якімець Г.Г.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 18.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства “ТРАНСОІЛ ГРУП” б/н від 03.12.2024 (вх. №01-05/3512/24 від 04.12.2024) на рішення Господарського суду Львівської області від 07.11.2024 у справі №914/2450/22(914/1083/24).
Ухвалою суду від 14.01.2025 призначено розгляд справи на 28.01.2025.
Ухвалою суду від 30.01.2025 призначено розгляд справи на 11.03.2025.
У судовому засіданні 11.03.2025 оголошено перерву до 08.04.2025.
Також, у судовому засіданні 11.03.2025 судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача, поданого разом із апеляційною скаргою, про долучення до матеріалів справи копію Договору зберігання № 510/АМ-18 від 28.12.2018 між ТОВ "БНК-УКРАЇНА" та ТОВ «АЛІУМ-ПРОМ», оскільки відповідач не довів, що не мав об`єктивної можливості подати вказаний доказ в суд першої інстанції, заявити клопотання про його витребування.
08.04.2025 від ПП "Трансоіл Груп" надійшло клопотання б/н від 07.04.2025 (вх. №01-04/2727/25) про відкладення судового засідання у справі №914/2450/22 (914/1083/24). Клопотання обґрунтоване тим, що директор ПП «ТРАНСОІЛ ГРУП» Горбачук В.В. та заступник директора з юридичних питань Макаров К.І. не матимуть можливості взяти участь у судовому засіданні у зв`язку із викликом їх 08 квітня 2025 року (на 10 та 11 год.) до Бориспільського РУП ГУНП в Київській області для проведення слідчих дій, заступник директора ПП «ТРАНСОІЛ ГРУП» Кац О.Н. також не має можливості прийняти участь в судовому засіданні у зв`язку із перебуванням з 11.03.2025 року за кордоном України та адвокат Гуназа Ю.Є. з 07 квітня 2025 року не представляє інтереси ПП «ТРАНСОІЛ ГРУП» в судовій справі № 914/2450/22 (914/1083/24), у зв`язку із частковим припиненням дії договору від 07 травня 2024 року № 24-05-07/1, в частині надання правничої допомоги ПП «ТРАНСОІЛ ГРУП» в судовій справі № 914/2450/22 (914/1083/24).
Колегія суддів, порадившись на місці, керуючись ч. 12 ст. 270 ГПК України, згідно якої неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, вирішила відмовити у задоволені поданого клопотання, розпочати розгляд апеляційної скарги по суті.
Крім того, заявник апеляційної скарги – ПП "Трансоіл Груп" не був позбавлений можливості скористатися послугами іншого адвоката з надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Також, 03.03.2025 від ПП "Трансоіл Груп" надійшли додаткові пояснення б/н від 28.02.2025 (вх. №01-04/1608/25) в яких підприємство просить долучити нові докази, а саме: Документ з назвою «підтвердження надсилання рознарядок від Аліум Пром на адресу БНК»; Документи з назвою: «БНК разнарядка 1»; «БНК разнарядка 92»; «БНК разнарядка Вас ДТ»; «БНК разнарядка Бр дт»; «БНК разнарядка 100 бр.»; « 5319 узгодження дороги з БНК на АЛІУМ 09.02.22»; «Заявка на перевезення вантажів 5320»; «Заявка на перевезення вантажів 5319»; «Заявка на перевезення вантажів 9967 від 22.02.2022»; «Лист від БНК на АЛІУМ на підтвердження дороги 08.02.22 за 5320»; «Лист від БНК на АЛІУМ на підтвердження дороги 23.02.22 за 9967», Таблиця 1 та Таблиця 2 та просить їх врахувати при розгляді апеляційної скарги ПП «ТРАНСОІЛ ГРУП», та визнати причини не подачі їх в суд першої інстанції поважними, оскільки вказані документи отримані ПП «ТРАНСОІЛ ГРУП» лише 18 лютого 2025 року від третьої особи – ТОВ «АЛІУМ-ПРОМ».
10.03.25 відповідач-ПП «Трансоіл Груп» звернувся до Західного апеляційного господарського суду з додатковими поясненнями згідно яких просив врахувати лист розпорядження від 04.03.2022 про переадресацію залізничних вагонів за поставкою № 23328285 при розгляді апеляційної скарги відповідача та визнати причини його не подачі в суд першої інстанції поважними, оскільки даний документ був наданий 06.03.2025 року колишнім директором ПП « Трансоіл Груп та не перебував в розпорядженні підприємства. Даний документ на думку відповідача надає відомості, що дії з переадресації направлення на залізничну станцію здійснювались відповідачем за вказівкою ТОВ « Аліум-Пром». 
Щодо поданих клопотань апеляційний суд зазначає наступне:
Статтею 269 ГПК України, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Системний аналіз статей 80, 269 ГПК України свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у цьому випадку - позивача).
При цьому за імперативним приписом частини четвертої статті 13 названого Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.
Принцип рівності сторін у процесі у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.
Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті 269 ГПК України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.
Однак така обставина (тобто відсутність доказів як таких) взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України не залежно від причин неподання учасником справи таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.
Подібна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.11.2024 у справі №200/13101/17.

На підставі вищевикладеного, апеляційний господарський суд зазначає, що заявником не доведено підстав неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від заявника.

Окрім цього, 08.04.2025 від ТОВ «АЛІУМ-ПРОМ» надійшло клопотання в якому 3 особа просить долучити до матеріалів справи Договір № 510/АМ-18 від 28.12.2018, укладений між ТОВ «АЛІУМ-ПРОМ» та ТОВ «БНК-Україна».
Відповідач в клопотанні , яке надійшло до суду 08.04.2025, підтримав прохання 3 особи – ТОВ « Аліум-Пром» щодо долучення до матеріалів справи вказаного договору.
З тексту клопотання 3 особи вбачається, що ТОВ « Аліум-Пром» не заявило суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення строку на подання такого доказу, як і не вказало поважних причин неподання зазначеного доказу суду першої інстанції. 
Як вбачається з матеріалів справи, 3 особа ТОВ « Аліум-Пром» 09.09.2024 надавала Господарському суду пояснення ( т.2 а.с.61-94), в тексті яких є посилання на договір зберігання № 510/АМ-18 від 28.12.2018 , але сам документ - вказаний договір зберігання господарському суду для розгляду 3 особою не був наданий та в додатках до пояснень ТОВ « Аліум-Пром» від 09.09.2024 договір № 510/АМ-18 від 2812.2018 також не вказаний, фактично в додатках долучених до матеріалів справи відсутній. 
У постанові Верховного Суду від 28.02.2024 у справі № 910/12005/22 зазначено, що: "відповідно до сталої практики Верховного Суду докази, що підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані учасниками справи одночасно з заявами по суті справи у суді першої інстанції, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена суду та належним чином обґрунтована. 
При цьому, за імперативним приписом частини четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи те, що скаржником не подано суду клопотання про поновлення строку на подання доказів суду апеляційної інстанції із зазначенням обґрунтованих, поважних причин неможливості подати такий доказ суду попередньої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання 3 особи про долучення до матеріалів справи Договору № 510/АМ-18 від 28.12.2018 між ТОВ «АЛІУМ-ПРОМ» та ТОВ «БНК-Україна».
Крім цього, у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 30.08.2024 у справі № 916/3006/23 вказано, що скасування рішення суду з тих підстав, що сторона спору на стадії апеляційного перегляду рішення вчинила дії, які направлені, по суті, на вирішення питання шляхом фактично позапримусового виконання зобов`язання, хоча і за наслідками встановлення судом першої інстанції обставин та ухвалення рішення про зобов`язання вчинення дій на користь позивача, означало б скасування законного та обґрунтованого рішення, яке ухвалене за результатами встановлення фактичних обставин справи, надання оцінки доказам, правильного застосування норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні 08.04.2025 ліквідатор заперечив доводи апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві. 
Зв`язок із представником третьої особи в судових дебатах перервався. Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 191 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву.

У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з встановленими судом першої інстанції обставинами, і визначеними відповідно до них правовідносинами, вбачається, що:

Відповідно до залізничної накладної № 23328285 в лютому 2022 року з території республіки білорусь ТОВ “БНК-УКРАЇНА” здійснено ввезення на територію України , зокрема, партії бензину масою 293 850 кг.
Господарським судом Львівської області встановлено, що вказане пальне придбане ТОВ “БНК-УКРАЇНА” у ВАТ “Мозирський нафтопереробний завод” (резидент республіки білорусь) на підставі Контракту № 03-21/14 від 19.11.2021 та Додаткової угоди від 26.01.2022 до Контракту № 03-21/14 від 19.11.2021.
Відповідно до товаросупровідних документів ТОВ “БНК-УКРАЇНА” вказано власником вказаної партії бензину (відповідна інформація зазначена також в п. 25 залізничної накладної УМВС № 23328285). 
У залізничній накладній УМВС № 23328285 вказано, що товар прямував із станції Барбаров (білорусь) на станцію Васильків І (Україна).
Як зазначає позивач у позовній заяві, партія бензину повинна була бути злита на нафтобазу за адресою: с. Крячки, вул. Кривова, 42 Васильківського району Київської області.
У залізничній накладній УМВС № 23328285 одержувачем, а не власником вказаної партії пального було Приватне підприємство “ТРАНСОІЛ ГРУП”.
23.02.2022 партія пального у складі вагонів 74963000, 74952862, 74963547, 74986571, 73059404 пройшла процедуру розмитнення на території України, що підтверджується митною декларацією форми МД-2 № UA903040/2022/005913 (відмітка станції митного оформлення ПМК 16/903 23.02.2022 ОНП 16/903 23.02.2022).
Відповідно до вимог чинного законодавства, в результаті ввезення партії бензину на митну територію України позивачем здійснено реєстрацію акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних, зокрема, зареєстровані перші примірники акцизних накладних:
- Акцизна накладна форми “П” № 134 від 23.02.2022 року підписана електронним цифровим підписом ТОВ “БНК-УКРАЇНА” на 60 400,00 кг;
- Акцизна накладна форми “П” № 139 від 23.02.2022 року підписана електронним цифровим підписом ТОВ “БНК-УКРАЇНА” на 60 350,00 кг;
- Акцизна накладна форми “П” № 144 від 23.02.2022 року підписана електронним цифровим підписом ТОВ “БНК-УКРАЇНА” на 60 400,00 кг;
- Акцизна накладна форми “П” № 145 від 23.02.2022 року підписана електронним цифровим підписом ТОВ “БНК-УКРАЇНА” на 60 450,00 кг;
- Акцизна накладна форми “П” № 150 від 23.02.2022 року підписана електронним цифровим підписом ТОВ “БНК-УКРАЇНА” на 52 250,00 кг.
До матеріалів справи долучено копії вказаних акцизних накладних, підписаних ТОВ “БНК-УКРАЇНА” та квитанції про їх реєстрацію. 
Видача та реєстрація акцизних накладних позивачем підтверджується також листом ДПС України від 04.07.2023 року № 17790/6/99-00-09-03-02-06 від 04.07.2023, витяг із додатку до якого надано позивачем.
Як стверджує позивач, після ввезення пального на митну територію України пальне позивачем жодним особам не відчужувалось. 
В матеріалах справи відсутні докази відчуження пального позивачем.
Судом встановлено, що ліквідатор позивача, з метою розшуку і встановлення майна, яке становить ліквідаційну масу, звернувся до АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” за інформацією про партію бензину, яка слідувала за відправленням № 23328285.
Листом Центру транспортної логістики АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” від 31.07.2023 за № ЦТЛ-19/983 ліквідатору надана інформація про переадресування відправлення № 23328285. 
У листі вказано, що переадресування вантажу за залізничною накладною №23328285 (вагони №№ 74963000, 74952862, 74963547, 74986571 та 73059404) здійснено наказом від 04.03.2022 за №654 за підписом заступника начальника Рівненської дирекції залізничних перевезень на підставі листа ПП “ТРАНСОІЛ ГРУП” від 04.03.2022 за №04/03-1 щодо переадресування зазначених вагонів за первинними документами на станцію Бровари регіональної філії “Південно-Західна залізниця” АТ “Укрзалізниця” на адресу ТОВ “Енергосбут Інвест”.
До матеріалів справи долучено копію листа ПП “ТРАНСОІЛ ГРУП” від 04.03.2022 за №04/03-1, адресованого директору філії ЦТЛ, в якому директор ПП “ТРАНСОІЛ ГРУП” просить вагони № 74963000, 74952862, 74963547, 74986571, 73059404 по накладній №23328285, відправлені на адресу ПП “ТРАНСОІЛ ГРУП” і знаходяться на ст. Переспа Львівська залізниця (358701), переадресувати на станцію Бровари (323306) Південно-Західна залізниця на під`їздну колію ТОВ “ЕНЕРГОСБУТ ІНВЕСТ”.
Як вбачається з документів, наданих АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ”, зокрема із пам`ятки № 61 про подавання вагонів від 07.03.2022 року вагони (із номерами 74963000, 74952862, 74963547, 74986571, 73059404) були подані на відвантаження о 07.03.2022 року о 08:30 год. 
Вагони прийняв Алдохін Іван Миколайович (начальник нафтобази, яка розташована в м. Бровари, по вул. Олега Оникієнка, 127-б). В графі “Стан вагону” вказано “нав.”, тобто – “навантажений”.
12.06.2024 в системі “Електронний суд” позивачем сформовано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: - копії запиту ліквідатора ТОВ “БНК-УКРАЇНА” у філію “ЦЕНТР ТРАНСПОРТНОЇ ЛОГІСТИКИ” АТ “УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ” вих. № 01-27/914/2450/22/475 від 13.05.2024 та протоколу накладення ЕЦП; - копії Листа філії “ЦЕНТР ТРАНСПОРТНОЇ ЛОГІСТИКИ” АТ “УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ” № ЦТЛ-19/675 від 17.05.2024 року та доказів його отримання; копії довіреності ПП “ТРАНСОІЛ ГРУП” на Алдохіна І.М. від 03.01.2022.
До позовної заяви позивачем додано копію листа Центру транспортної логістики АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” від 31.07.2023 за № ЦТЛ-19/983 про переадресування відправлення № 23328285, однак Центром транспортної логістики АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” не додано копію довіреності на підставі якої Алдохін І.М. здійснював приймання вантажу. У зв`язку із тим, що ліквідатором скеровано запит до Філії “ЦЕНТР ТРАНСПОРТНОЇ ЛОГІСТИКИ” АТ “УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ” вих. № 01-27/914/2450/22/475 від 13.05.2024 про надання інформації та документів з вимогою надати копію довіреності від 03.01.2022 на Алдохіна І.М., на підставі якої відбулась видача вантажу за відправленням з номером № 23328285 фактичним вантажоотримувачам та зазначити юридичну особу, яка видала таку довіреність Алдохіну І.М.
Листом філії “ЦЕНТР ТРАНСПОРТНОЇ ЛОГІСТИКИ” АТ “УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ” № ЦТЛ-19/675 від 17.05.2024 року надано копію довіреності на Алдохіна І.М. від 03.01.2022.
Як вбачається з тексту довіреності, вона видана ПП “ТРАНСОІЛ ГРУП” на Алдохіна І.М. Реквізити довіреності ОСОБА_1 зазначені в графі 36 накладної СМГС від 23328285, в якій рукописним текстом написано: “ 06.03.2022 року Вантаж отримав за дорученням” і проставлено власноручний підпис Алдохіна І.М. Серед повноважень Алдохіна І.М., які зазначені у довіреності зазначено зокрема одержувати та відправляти вантажі у вагонах та порожні вагони, а також здійснювати переадресування вантажів та підписання документів. З огляду на це, вказане доводить, що Алдохін І.М. діяв, приймав вантаж, підписував документи на вантаж згідно накладної СМГС від 23328285 від імені ПП “ТРАНСОІЛ ГРУП”.
В подальшому, вагони із бензином були розвантажені, про що начальнику станції Бровари 08.03.2022 року о 10:30 передано повідомлення № 60 про закінчення вантажних операцій з вагонами. В графі “Стан вагону” вказано – “порожній”.
Після цього 08.03.2022 року о 10:45 АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” здійснено забирання вагонів, про що свідчить підписання пам`ятки № 60 про забирання вагонів. В графі “Стан вагону” вказано – “порожній”.
У подальшому партія бензину, яка слідувала у складі вагонів 74963000, 74952862, 74963547, 74986571, 73059404 була злита на нафтобазу, яка розташована за адресою: м. Бровари, вул. Олега Оникієнка, 127-б та експлуатується ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ”.
Вказане підтверджується документами (пам`яткою № 61 про подавання вагонів від 07.03.2022; повідомленням № 60 про закінчення вантажних операцій з вагонами від 08.03.2022 року; пам`яткою № 60 про забирання вагонів 08.03.2022 року), підписаними начальником вказаної нафтобази Алдохіном Іваном Миколайовичем, який здійснював приймання партії вантажу.
Отже, господарський суд в оскаржуваному рішенні встановив, що партія бензину масою 293 850 кг не була доставлена АТ “УКРЗАЛІЗНИЦЯ” до залізничної станції призначення (Васильків І) та була переадресована за письмовим листом відповідача на іншу залізничну станцію (Бровари), а в подальшому партія бензину була прийнята представником відповідача.
Позивач направив на адресу відповідача вимогу про відшкодування вартості бензину за обліковою вартістю в розмірі 12 459 897,29 грн., в тому числі ПДВ за вих. № 01-27/914/2450/22/274 від 25.08.2023.
ПП “ТРАНСОІЛ ГРУП” надав відповідь від 20.09.2023 № 23-09-20/1, в якій повідомив, що в нього відсутні документи на підставі яких сформовано вимоги позивача, а тому він не може її розглянути.
12.01.2024 позивачем направлено повторно вимогу ПП “ТРАНСОІЛ ГРУП” за вих. № 01-27/914/2450/22/372 про відшкодування вартості бензину.
Також, позивач звертався до ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” з вимогою за вих № 01-27/914/2450/22/386 від 01.02.2024. щодо надання інформації та документів на підставі яких ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” отримало від ПП “ТРАНСОІЛ ГРУП” партію бензину загальною вагою 293 850,00 кг, яка слідувала за відправленням № 23328285 та була прийнята директором нафтобази ОСОБА_1 протягом 06.03.2022-08.03.2022.
Вказана вимога не була виконана третьою особою.
Враховуючи наведене, ліквідатор звернувся з клопотанням до суду першої інстанції про витребування доказів у Товариства з обмеженою відповідальністю “АЛІУМ-ПРОМ” в межах справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “БНК-УКРАЇНА”. 
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.02.2024 у справі № 914/2450/22 вирішено клопотання ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю “БНК-УКРАЇНА” за вх. №4349/24 від 14.02.2024 про витребування доказів задоволено. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю “АЛІУМ-ПРОМ” (08140, Київська область, Бучанський район, село Білогородка, вулиця Володимирська, буд. 60, каб. 21; код ЄДРПОУ 41282429): - інформацію та документи на підставі яких ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” отримало від ПП “ТРАНСОІЛ ГРУП” партію бензину загальною вагою 293850,00 кг, яка слідувала за відправленням № 2332828 та була прийнята директором нафтобази Алдохіним Іваном Миколайовичем протягом 06.03.2022-08.03.2022 року; - копію довіреності на підставі якої директором нафтобази ОСОБА_1 06.03.2022 року було прийнята партію бензину загальною вагою 293 850,00 кг, яка слідувала за відправленням № 2332828; - копії акцизних накладних зареєстрованих ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” за результатами приймання партію бензину загальною вагою 293850,00 кг, яка слідувала за відправленням № 2332828 та була прийнята директором нафтобази ОСОБА_1 протягом 06.03.2022 -08.03.2022 року. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю “АЛІУМ-ПРОМ” протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання ухвали суду надіслати ліквідатору ТОВ “БНК-УКРАЇНА” арбітражному керуючому Ковалю Віталію Валерійовичу витребувану інформацію та документи.
Докази виконання вказаної ухвали суду ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” в матеріалах справи відсутні.
Господарський суд встановив, що 09.09.2024 в системі “Електронний суд” ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” сформовано пояснення, в яких посилається на те, що 01.07.2020 між ПП “ТРАНСОІЛ-ГРУП” (Перевізник) та ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” (Замовник), укладено Договір № 24/ТОГ-20 послуг з приймання вантажу та перевезення. Додатковою Угодою від 03.07.2020 умови Договору № 24/ТОГ-20 від 01.07.2020 викладені в новій редакції.
28.12.2018 між ТОВ “БНК-УКРАЇНА” (Поклажодавець) та ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” (Зберігач) укладено Договір зберігання № 510/АМ-18, у відповідності з яким, Поклажодавець передавав на зберігання нафтопродукти.
22.02.2022 між позивачем – ТОВ “БНК-Україна” (Постачальник) та ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” (Покупець) укладено Договір № 192/2-А95-22/Д поставки товару, за умовами якого Постачальник зобов`язався передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити в строк до 11.03.2022 нафтопродукти – Товар, бензин неетильований А-95-Євро5-Е0, виробництва ВАТ “Мозирський НПЗ” (Республіка Білорусь) у кількості до 293 850,00 кг. (пункт 1.1 Договору поставки товару).
Відповідно до пункту 1.2 Договору враховуючи поставку товару на умовах DAP ст. Словечно (Гомельська обл.), Покупець зобов`язався надати Постачальнику рознарядку на передачу Товару у власність Покупця та прийняти Товару у строк до 10.03.2022.
Ціна Договору 11 686 414,50 грн. у т.ч. ПДВ. (пункт 2.1 Договору).
За видатковою накладною № 2256 від 23.02.2022 постачальник передав, а покупець прийняв на складі 74963000, 74963547, 73059404 Товар - бензин неетильований АИ-95-К5-Євро у кількості 173,1 тон на загальну суму 6 884 187,00 грн. 
23.02.2022 Постачальником на вказану поставку партії Товару складено податкову накладну № 2256.
Третя особа посилається на те, що 23.02.2022 Директор департаменту маркетингу та реалізації продукції надав директору ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” розпорядження “щодо поставки нафтопродуктів” №28/02, відповідно до якого, Поклажодавець просив перекласти з картки відповідального зберігання ТОВ “БНК-Україна” бензин автомобільний марки АИ-95-К-Евро в кількості 173,100 тонн на картку ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ”.
За видатковою накладною № 2267 від 23.02.2022 постачальник передав, а покупець прийняв на складі 74952862, 7498657 Товар-бензин неетильований АИ-95-К5-Євро у кількості 120,750 тонн на загальну суму 4 802 227,50 грн.
23.02.2022 Постачальником на вказану поставку партії Товару складено податкову накладну № 2267.
23.02.2022 Директор департаменту маркетингу та реалізації продукції ТОВ “БНК-Україна” надав директору ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” розпорядження “Щодо поставки нафтопродуктів” №28/02-1, відповідно до якого, Поклажодавець просив перекласти з картки відповідального зберігання ТОВ “БНК-Україна” бензин автомобільний марки АИ-95-К-Евро в кількості 120,750 тонн на картку ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ”.
06.03.2022 представниками ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ”, у тому числі директором нафтобази Алдохіним І.М., складено Акт № ЦО0000402 приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю у м. Бровари, вул. Олега Оникієнка, 127-Б, - бензин автомобільний А-95-Євро5-Е0 згідно ДСТУ 7687:2015 (бензин неетильований АИ-95-К5-Евро класс D) від вантажовідправника – ВАТ “Мозирський НПЗ”, Постачальник – ТОВ “БНК -Україна”, станція відправлення - Барбаров БЧ, станція призначення – Бровари, дата відправлення – 22.02.2022, дата прибуття – 06.03.2022, відповідно до Договору зберігання № 510/АМ-18 від 28.12.2018.
Згідно з вказаним Актом, під час розкривання цистерн та перевірки маси, зокрема, встановлено: номера цистерн: 74963000, 74963547, 73059404; всього прийнято: бензин автомобільний марки АИ-95-К-Евро в кількості 173,100 тон.
07.03.2022 представниками ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” складено Акт № ЦО0000403 приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю у м. Бровари, вул. Олега Оникієнка, 127-Б, - бензин автомобільний А-95-Євро5-Е0 згідно ДСТУ 7687:2015 (бензин неетильований АИ-95-К5-Евро класс D) від вантажовідправника – ВАТ “Мозирський НПЗ”, Постачальник – ТОВ “БНК -Україна”, станція відправлення - Барбаров БЧ, станція призначення – Бровари, дата відправлення – 22.02.2022, дата прибуття – 06.03.2022, відповідно до Договору зберігання № 510/АМ-18 від 28.12.2018.
Згідно з вказаним Актом, під час розкривання цистерн та перевірки маси, зокрема, встановлено: номера цистерн: 74952862, 74986571; всього прийнято: бензин автомобільний марки АИ-95-К-Евро в кількості 120,750 тонн.
Також, 17.03.2022 ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” склав та відповідно до вимог чинного законодавства зареєстрував Заявку на поповнення (коригування) залишку пального № 165 – бензину моторного з вмістом свинцю 0,013 г/л або менше: інші бензини (опис пального згідно з УКТ ЗЕД) у кількості в кг 293 850,00.
Враховуючи наведене, ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” стверджує, що товар, який є предметом спору у даній справі, загальною масою 293 850 кг є предметом Договору № 192/2-А95-22/Д від 22.02.2022 поставки товару, укладеного між ТОВ “БНК-Україна” на адресу ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ”. ПП “ТРАНСОІЛ-ГРУП” надано ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” визначені умовами Договору № 24/ТОГ-20 послуги та доставлено вантаж по залізничній накладній № 23328285 до адреси розвантаження з подальшою його передачею ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ”.
10.09.2024 через систему “Електронний суд” позивач подав клопотання ( т.2 а.с.96 -98) про витребування оригіналів письмових доказів, в якому просив витребувати у ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” для огляду в судовому засіданні у суді першої інстанції оригінали документів, копії яких долучено до пояснень третьої особи від 09.09.2024.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.09.2024 клопотання представника позивача про витребування оригіналів письмових доказів за вх. №22106/24 від 10.09.2024 задоволено. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю “АЛІУМ-ПРОМ” для огляду у судовому засіданні оригінали наступних документів:
- договору поставки товару № 192/2-А95-22/Д від 22 лютого 2022 року між ТОВ “БНК-УКРАЇНА” та ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ”; 
- додаткової угоди до договору поставки товару № 192/2-А95-22/Д від 22 лютого 2022 року між ТОВ “БНК-УКРАЇНА” та ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ”; - видаткової накладної № 2256 від 23 лютого 2022 року; 
- податкової накладної № 2256 від 23 лютого 2022 року; 
- листа ТОВ “БНК-УКРАЇНА” від 23.02.2022 № 28/02; - видаткової накладної № 2267 від 23 лютого 2022 року; - податкової накладної № 2267 від 23 лютого 2022 року; 
- листа ТОВ “БНК-УКРАЇНА” від 23.02.2022 № 28/02-1; 
- докази реєстрації податкової накладної № 2256 від 23 лютого 2022 року та податкової накладної № 2267 від 23 лютого 2022 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, в тому числі квитанції про реєстрацію таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; 
- акцизних накладних, які підписувались сторонами шляхом накладення електронного цифрового підпису за результатами переходу права власності на пальне; 
- заявки на поповнення (коригування) залишку пального від 17.03.2022 № 165;
- актів зливу від 06.03.2022 та 07.03.2022.
26.09.2024 представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача подав пояснення, в яких інформує, що на даний час неможливо надати витребувані Господарським судом Львівської області документи, а саме: оригінали Договору поставки товару № 192/2- А95-22/Д від 22 лютого 2022 року між ТОВ “БНК-УКРАЇНА” та ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ”; додаткову угоду до договору поставки товару № 192/2-А95-22/Д від 22 лютого 2022 року між ТОВ “БНК-УКРАЇНА” та ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ”; видаткову накладну № 2256 від 23 лютого 2022 року; податкову накладну № 2256 від 23 лютого 2022 року; лист ТОВ “БНК-УКРАЇНА” від 23.02.2022 № 28/02; видаткову накладну № 2267 від 23 лютого 2022 року; податкову накладну № 2267 від 23 лютого 2022 року; листа ТОВ “БНК-УКРАЇНА” від 23.02.2022 № 28/02-1, актів зливу від 06.03.2022 та 07.03.2022 у зв`язку із фізичним знищенням значної частини документації ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” за минулі роки.
ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” зазначає, що для здійснення виробничої діяльності орендує офісні приміщення та склад нафтопродуктів, розташовані за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Крячки, вул. Кривова, 42 (договір оренди № 3/ЄП-21 від 01.11.2023). 27.02.2022 близько о 00 год. 30 хв. – 00 год. 45 хв. збройні сили російської федерації, порушуючи закони та звичаї війни, здійснили ракетний обстріл, внаслідок якого пошкоджено об`єкти цивільної інфраструктури, зокрема – офісні приміщення та склад нафтопродуктів ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ”. В резервуар № 7 влучила ракета і відбувся вибух та загоряння нафтопродуктів, які в ньому знаходились. Від вибуху ракети було пошкоджено інші резервуари з пальним, та полум`я від пожежі розповсюдилося по території всього нафтосховищу, де розміщені інші резервуари та офісні приміщення, в результаті чого було знищено як нафтопродукти так і документи господарської діяльності підприємства. ГУ ДСНС України у Київській області було підтверджено, що причиною виникнення пожеж та знищення резервуарів нафтобази є потрапляння боєприпасів та їх уламків, внаслідок бойових дій. За даним фактом Головним слідчим управлінням Служби безпеки України за процесуального керівництва Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора розпочато та здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № № 42022112310000038 від 27.02.2022 р., за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст.28, ст. 441 КК України. В ході розслідування зазначеного кримінального провадження, ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” визнано потерпілим у кримінальному провадженні за № 42022112310000038. В подальшому, обстріл території збройними силами російської федерації здійснювався неодноразово, зокрема, 12.06.2024 року. 
Внаслідок ракетного обстрілу 12.06.2024 року о 04 годині 10 хв. виникла пожежа, яка унеможливила будь-яку діяльність, крім ліквідації пожежі. Зупинити пожежу на нафтосховищі рятувальники змогли лише за 4 дні – 15 червня 2024 року, проте доступ до приміщень був ускладненим, внаслідок температурного впливу та залиття водою і піни. ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” посилається на те, що зазначеним ракетним обстрілом було знищено значну частину раніше відновлених документів фінансово-господарської діяльності підприємства. За даним фактом слідчим управлінням ГУ СБУ у м. Києві та Київській області розпочато та здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 22024101110000446 від 12.06.2024 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 438 КК України, копія витягу з ЄРДР долучена до пояснень.
Щодо надання оригіналів акцизних накладних, які підписувались сторонами шляхом накладення електронного цифрового підпису за результатами переходу права власності на пальне третя особа вказує на те, що обов`язок зі складання та реєстрації акцизних накладних за договором від 22.02.2022, відповідно до положень ПКУ та Порядку ведення Єдиного реєстру акцизних накладних виник саме у ТОВ “БНК-Україна”. Проте, за даними бухгалтерського обліку ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” не отримувало свій екземпляр складених акцизних накладних для підписання та подальшої їх реєстрації. Витребувані місцевим господарським судом на вимогу ТОВ “БНК-Україна” акцизні накладні у ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” відсутні.
Що стосується витребування податкової накладної № 2256 від 23 лютого 2022 року та податкової накладної № 2267 від 23 лютого 2022 року, ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” зазначало, що за даними бухгалтерського обліку третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТОВ “БНК-Україна” не зареєстрував податкову накладну № 2256 від 23 лютого 2022 року та податкову накладну № 2267 від 23 лютого 2022 року. ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” посилається на те, що з Витягу з Єдиного реєстру податкових накладних № 7053962 по постачальнику ТОВ “БНК-Україна” вбачається, що жодна податкова накладна за період з 22.02.2022 ТОВ “БНК-Україна” не була зареєстрована. Також, до пояснень долучено скріншоти з електронного кабінету платника податків ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ”, в яких платником податків зроблено запити за кодом форми № 1300107 та відповідь за кодом форми № 1401206, з яких вбачається, що реєстрація податкових накладних ТОВ “БНК-Україна” не відбувалась. ТОВ “БНК-Україна” не виконано свій обов`язок щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН, при цьому, ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” зазначає, що оригінали вказаних податкових накладних - № 2256 від 23 лютого 2022 року та № 2267 від 23 лютого 2022 року в паперовому вигляді були передані ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” представниками ТОВ “БНК-Україна” разом із іншими документами, у тому числі із примірниками покупця (ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ”) Договору поставки товару № 192/2-А95-22/Д від 22 лютого 2022 року, додаткової угоди до договору поставки товару № 192/2-А95-22/Д від 22 лютого 2022 року; видаткової накладної № 2256 від 23 лютого 2022 року; листом ТОВ “БНК-УКРАЇНА” від 23.02.2022 № 28/02; видаткової накладної № 2267 від 23 лютого 2022 року; податкової накладної № 2267 від 23 лютого 2022 року та листа ТОВ “БНК-УКРАЇНА” від 23.02.2022 № 28/02-1.
Оскільки підтвердження реєстрації ТОВ “БНК-Україна” податкових накладних за вказаний період (22-23.02.2022) ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” не отримав, 22 липня 2022 року, ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” подав до Центрального міжрегіонального Управління ДПС по роботі з великими платниками податків Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок.
Господарський суд встановив, що ТОВ «АЛІУМ ПРОМ» не надало витребуваних ухвалою суду оригіналів документів, на які посилається як на докази існування договірних відносин між останнім та позивачем, а позивач заперечує проти прийняття наданих третьою особою копій документів, оскільки ставить під сумнів відповідність поданих копії оригіналу.
З огляду на наведе вище, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що з огляду на ненадання третьою особою оригіналів витребуваних документів, останні не можуть бути прийняті до уваги при винесенні рішення у даній справі, оскільки відповідно до ч. 6  ст. 91 ГПК України, якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Для відновлення порушених прав, позивач звернувся до суду із позовом, оскільки вважає, що відповідач безпідставно передав партію бензину, яка направлялася відправленням № 23328285 загальною масою 293 850 кг без згоди власника – ТОВ “БНК-УКРАЇНА”.
Відповідач проти позову заперечив з підстав, наведених у заявах по суті спору та письмових поясненнях поданих до суду.

При перегляді рішення господарського суду колегія суддів Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним.

Відповідно до ч. 1  ст. 316 ЦК України  правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч. 1  ст. 317 ЦК України  власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України).
Статтею 321  ЦК України  передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).
Відповідно до накладної УМВС № 23328285 ТОВ “БНК-УКРАЇНА” було власником партії бензину загальною масою 293 850 кг.
Відповідно до п. 5. Порядку ведення Єдиного реєстру акцизних накладних затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 р. № 114 акцизна накладна складається в одному примірнику у разі везення/вивезення пального або спирту етилового на митну територію України/за межі митної території України (на підставі даних відповідної митної декларації).
Згідно із долученими до матеріалів справи позивачем акцизні накладні форми “П” та квитанції про їх реєстрацію в Єдиному реєстрі акцизних накладних.
Про реєстрацію акцизних накладних свідчить наданий позивачем Витяг з Додатку № 1 до листа ДПС України від 04.07.2023 року № 17790/6/99-00-09-03-02-06 від 04.07.2023 згідно якого акцизні накладні зареєстровані щодо партії товару розмитненого на підставі митної декларації форми МД-2 № UA903040/2022/005913.
Отже, як правомірно встановлено судом першої інстанції, власником партії бензину загальною масою 293 850 кг. був позивач.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).
Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 527 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до частин першої та другої  статті 1212 ЦК України  особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або звертає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок меж збільшенням майна в однієї особи i відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення (подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20, від 04.05.2022 у справі № 903/359/21, від 05.10.2022 у справі № 904/4046/20).
З наведених норм вбачається, що особа, яка набула майно (кошти) без достатньої правової підстави (або підстава набуття цього майна (коштів) згодом відпала) зобов`язана повернути набуте майно (кошти) потерпілому.
Означене недоговірне зобов`язання виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Це зобов`язання виникає в особи з моменту безпідставного отримання нею такого майна (коштів) або з моменту, коли підстава їх отримання відпала (подібний висновок викладено у п.п. 57-60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.02.2024 у справі №910/910/3831/22 (провадження № 12-45гс23)).
Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин i їх юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №320/5877/17, від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19).
Сторонами у справі підтверджується про відсутність між позивачем та відповідачем договірних взаємовідносин.
Відповідно до ч. 2 ст. 1213 Цивільного кодексу України, у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 за № 457 затверджено Статут залізниць, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (стаття 2 Статуту).
Згідно із статтею 6 Статуту накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
Абзацами першим, другим і п`ятим статті 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.
Відповідно до статті 44 Статуту залізниць України залізниця може на заяву відправника, одержувача змінити станцію призначення вантажу, прийнятого до перевезення (переадресувати вантаж), з оплатою витрат за договірним тарифом. За час затримки вагонів (контейнерів) в очікуванні переадресування справляється плата, встановлена згідно з статтею 119 цього Статуту. Час затримки обчислюється з моменту, коли минуло дві години після повідомлення про прибуття вантажу. 
Згідно з ст. 45 Статуту залізниць України в усіх випадках зміни одержувача або станції призначення вантажу підприємство, організація, громадяни, за заявою яких здійснено таку зміну, є відповідальними перед попереднім одержувачем за наслідки такої зміни і зобов`язані відрегулювати розрахунки між відправниками, попередніми адресатами та фактичними одержувачами. 
Як передбачено п. 1 Правил переадресування вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 20.08.2001 за № 542, з наступними змінами та доповненнями, зміна станції призначення або разом з нею і одержувача вантажу (переадресування) здійснюється у порядку, передбаченому статтею 44 Статуту залізниць України. Переадресування здійснюється за заявою відправника, одержувача або експедитора (за дорученням), які є відповідальними перед попереднім одержувачем за наслідки такої зміни і зобов`язані відрегулювати розрахунки між відправниками, попередніми адресатами та фактичними одержувачами. 
Пунктом 2 вказаних Правил зазначено, що переадресування вантажу дозволяється посадовою особою Укрзалізниці або її структурного підрозділу, на ім`я якої надається заява. Перелік уповноважених осіб Укрзалізниці та її структурних підрозділів, посадовими обов`язками яких передбачено надання дозволу на переадресування, визначається Укрзалізницею. Заява може надаватися через начальника станції відправлення або станції, на якій буде переадресовуватися вантаж. У цьому разі начальник станції звертається за дозволом на переадресування до відповідного підрозділу Укрзалізниці або її відповідного структурного підрозділу.
Згідно із матеріалами справи, відповідачем як вантажоодержувачем за відсутності доручення відправника чи власника вантажу здійснено переадресацію вантажу на іншу станцію, ніж вказано у залізничній накладній №23328285 та передано майно (бензин), яке належить позивачу, а саме: бензин неетильований А-95-Євро5-Е0, виробництва ВАТ “Мозирський НПЗ”, у кількості до 293 850,00 кг.
Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що саме відповідач зобов`язаний здійснити відшкодування його вартості на користь позивача.
Окрім цього, як правомірно звернув увагу господарський суд розмір відшкодування вартості майна визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Тобто береться до уваги ринкова вартість майна на момент подання позову, яка далі може бути переглянута на момент прийняття судом рішення.
Відповідно до висновку експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 22.08.2024 за №2528-Е ринкова вартість бензину неетильованого А-95-К5-Євро класу D, що відповідає вимогам “Технічного регламенту” для бензину автомобільного А- 95-Євро5-Е0 при здійсненні поставки на користь покупця залізничним транспортом партії вагою 293 850 кг (без врахування вартості перевезення) та з урахуванням всіх податків, зборів та митних платежів станом на дату виконання цього висновку становила: 18 166 285,98 грн. (вісімнадцять мільйонів сто шістдесят шість тисяч двісті вісімдесят п`ять грн. 98 коп.) з ПДВ.

Щодо посилань відповідача  на  те, що приймання і доставлення вантажу позивача по залізничній накладній № 23328285 відбувалось у відповідності до умов договору від 01.07.2020 року № 24/ТОГ-20 послуг з приймання вантажу та перевезення, укладеного між ТОВ “АЛІУМ-ПРОМ” і ПП “ТРАНСОІЛ ГРУП”, колегією суддів до уваги не беруться з огляду на наступне.
Господарський суд встановив, що  як  визначено в п. 1.1. договору від 01.07.2020 року № 24/ТОГ-20 послуг з приймання вантажу та перевезення, замовник (тобто третя особа) доручає, а перевізник (тобто відповідач) бере на себе зобов`язання надати замовникові послуги з приймання вантажу та перевезення, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.
03 липня 2020 року сторонами вказаного договору підписано додаткову угоду, за змістом якої, договір викладено в новій редакції.
Отже, господарський суд дійшов в рішенні обґрунтованого висновку, що вказані документи підтверджують лише факт існування договірних взаємовідносин між відповідачем і третьою особою, однак не підтверджують  наявності права відповідача здійснювати передавання майна (вантажу), яке йому не належить на користь інших осіб без розпорядження майном його власником, що правомірно зазначено місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про стягнення з відповідача вартості безпідставного збереженого майна у розмірі 18 166 285,98 грн, з врахуванням ринкової вартості майна, є правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню та у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).
На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 07.11.2024 у справі №914/2450/22(914/1083/24) ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстави для його скасування відсутні, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути достатньою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно з ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства “ТРАНСОІЛ ГРУП” б/н від 03.12.2024 (вх. №01-05/3512/24 від 04.12.2024) – залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Львівської області від 07.11.2024 у справі №914/2450/22(914/1083/24) - залишити без змін.
3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.
4. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.
5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 10.04.2025.

Головуючий суддя                                                                                Панова І.Ю.,

Суддя                                                                                                    Зварич О.В.,

                                                                                          Якімець Г.Г.