ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/353/25 Справа № 212/9721/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ведяшкіна  Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста  О. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді                 Корчистої О.І.
суддів:                 Бондар Я.М., Зубакової В.П., 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №212/9721/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Калінін Сергій Костянтинович,
на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року, 

встановив:

У листопаді 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначено, що 01.10.2021 року між ТОВ «Інфінанс» а ОСОБА_1 укладено Договір позики № 0632216353. Відповідно до Реєстру боржників від 24.11.2022 року до Договору факторингу № 24/11-22/2 від 24.11.2022 право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №0632216353 від 01.10.2021 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в сумі 73544,08 грн., з яких: 8249 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 65295,08 грн. – сума заборгованості за відсотками.
04.11.2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №3512705928/748266 . Відповідно до Реєстру боржників від 12.08.2022 року до Договору факторингу № 12082022 до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №3512705928/748266 від 04.11.2021 року в розмірі 6150 грн., з яких 2000 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 4150 грн. – сума заборгованості за відсотками. 
Просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики № 0632216353 від 01.10.2021 року у розмірі 73 544,08 гривень, з яких: 8 249 гривень – сума заборгованості за основною сумою боргу, 65 295,08 гривень – сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №3512705928/748266 від 04.11.2021 року в розмірі 6 150 гривень, з яких 2 000 гривень – сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 150 гривень – сума заборгованості за відсоткам та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 гривень.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість: за Договором Позики № 0632216353 від 01.10.2021 року в розмірі 73 544,08 гривень, з яких: 8 249 гривень – сума заборгованості за основною сумою боргу, 65 295,08 гривень – сума заборгованості за відсотками; за Кредитним договором №3512705928/748266 від 04.11.2021 року в розмірі 6 150 гривень, з яких 2 000 гривень – сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 150 гривень – сума заборгованості за відсотками, а всього стягнути заборгованість на загальну суму 79 694 (сімдесят дев`ять тисяч шістсот дев`яносто чотири) гривень 08 копійок. Стягнуто з   ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму судового збору у розмірі 2 684,00 гривень. В задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Калініна С.К. про стягнення з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 гривень відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Калінін С.К., просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а також на неповне з`ясування судом обставин справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги доводи та посилання на норми чинного законодавства, що зазначені у відзиві на позовну заяву.
Також зазначає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надало суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних в позовній заяві обставин. Матеріалами справи не
підтверджено укладення між Товариствами та ОСОБА_1 кредитних
договорів, погодження ними умов кредитування та надання відповідачу кредиту. ОСОБА_1 заперечує факт укладення договору, отримання кредиту та розмір заборгованості, які позивачем не підтверджено первинними бухгалтерськими документами. З наданих позивачем доказів не можливо дослідити електронну складову їх укладення, а саме: цілісність накладення електронних підписів у кредитному договорі, шлях та метод ідентифікації ОСОБА_1 в інформаційних телекомунікаційних системах первинного кредитора при укладенні кредитного договору.
Крім того зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б встановити, що ОСОБА_1 пройшла ідентифікацію в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Інфінанс», ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група»  при вході в особистий кабінет на сайті, в порядку передбаченому Закону України «Про електронну комерцію», через номер телефону, який би вона сама зазначила.
Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 не визнає факт заповнення формуляру заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, отримання одноразового ідентифікатора, а також вчинення інших дій, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти електронний договір.
Звертає увагу на те, що на підтвердження укладення з відповідачем договору в
електронній формі, позивач не надав електронних доказів, що підтверджують
укладення між сторонами договору в електронній формі, як і не надав електронні
докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом.
Як вбачається з паперових копій договорів, їх укладення здійснюється сторонами
електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим
ідентифікатором з використанням мобільного телефону відповідача. У наявній в
матеріалах справи копії кредитного договору зазначено абонентський номер
оператора мобільного зв`язку.
Електронних доказів на підтвердження того, що відповідач вчинив
вищезазначені дії з використанням абонентського номеру мобільного
телефону, який йому належить матеріали справи не містять.
Крім того зазначає, що проценти по кредиту нараховано не в межах строку, а сам розмір відсотків за кредитом значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАПБ» вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.        
Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав.
Відповідно частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно ст. 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що 01.10.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №0632216353, відповідно до якого Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти (позику), а Позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити Позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього Договору. Відповідач ОСОБА_1 підписала даний договір, погодилась з умовами правил надання грошових коштів у позику (а.с.6).
Договір позики підписано шляхом підписання Акцепту оферти від 01.10.2021 року на укладання Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту 0632216353 від 01.10.2021 року та отримання кредиту згідно Заявки-анкети та надано згоду на використання при укладанні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису Позичальника.
Відповідно Реєстру боржників від 24.11.2022 року до Договору факторингу № 24/11-22/2 від 24.11.2022 право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №0632216353 від 01.10.2021 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» в сумі 73544,08 грн., з яких: 8249 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 65295,08 грн. – сума заборгованості за відсотками ( а.с.15-16). Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором №0632216353 від 01.10.2024 року заборгованість за період з 24.11.2022 року по 30.09.2023 рік складає 73544,08 грн. (а.с.17)
04.11.2021 року між ТОВ «КУ «ЄКГ» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №3512705928/748266 ( а.с.21) . Відповідно до Реєстру боржників від 12.08.2022 року до Договору факторингу № 12082022 до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №3512705928/748266 від 04.11.2021 року в розмірі 6150 грн., з яких 2000 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 4150 грн. – сума заборгованості за відсотками (а.с.27). Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором №3512705928/748266 від 04.11.2021 року за період з 12.08.2022 по 30.09.2023 рік сума заборгованості складає 6150 грн. (а.с.28).
Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладеними між сторонами договорами та нормами чинного законодавства України.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, 01.10.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №0632216353 (а.с.6); 04.11.2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №3512705928/748266 (а.с.21).
Зазначені договори є чинними та підлягають виконанню сторонами.
Відповідно до Реєстру боржників від 24.11.2022 року до Договору факторингу № 24/11-22/2 від 24.11.2022 право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №0632216353 від 01.10.2021 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в сумі 73544,08 грн., з яких: 8249 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 65295,08 грн. – сума заборгованості за відсотками ( а.с.15-16). Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором №0632216353 від 01.10.2024 року заборгованість за період з 24.11.2022 року по 30.09.2023 рік складає 73544,08 грн. (а.с.17).
Відповідно Реєстру боржників від 12.08.2022 року до Договору факторингу № 12082022 до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №3512705928/748266 від 04.11.2021 року в розмірі 6150 грн., з яких 2000 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 4150 грн. – сума заборгованості за відсотками (а.с.27). 
Відповідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором №3512705928/748266 від 04.11.2021 року за період з 12.08.2022 по 30.09.2023 рік сума заборгованості складає 6150 грн. (а.с.28).
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Як зазначено Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".
Тобто, відповідачка ОСОБА_1 несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитними договорами перед новим кредитором ТОВ "ФК "ЄАПБ" у тому ж обсязі, що і перед первісними кредиторами.
Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Наданий позивачем до суду розрахунок заборгованості за тілом кредитів та відсотками повністю узгоджується із витягами з реєстрів прав вимоги.
З вимог позивача вбачається, що ТОВ "ФК "ЄАПБ" не нараховувало ніяких сум заборгованості за кредитними договорами відносно позичальниці, а вказаний розмір заборгованості є незмінним з моменту отримання ТОВ "ФК "ЄАПБ" права вимоги за договорами кредиту, зокрема, за Договором позики №0632216353 від 01.10.2021 року.
Встановлено, що, станом на дату звернення позивача до суду з цією заявою, відповідачка ОСОБА_1 не погашала заборгованість за кредитними договорами, остання є незмінною з моменту відступлення прав вимоги до ТОВ "ФК "ЄАПБ".
З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про укладення та підписання ОСОБА_1 кредитних договорів з відповідними фінансовими установами, невиконання позичальницею своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів, та наявності у неї боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаними кредитними договорами за договорам відступлення прав вимоги.
Кредитні договори містять суму основного зобов`язання, відсотки за користування кредитними коштами та строки їх повернення та нарахування.
Крім цього, вказані електронні кредитні договори укладені сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Без здійснення всіх цих дій договори між ОСОБА_1 та ТОВ «ІНФІНАНС», ОСОБА_1 та ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» не були б укладені, що в свою чергу підтверджує укладання кожного з вказаних договорів в електронній формі.
Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в матеріалах справи міститься довідка направлення одноразового ідентифікатора на мобільний номер відповідачки по справі, який, до речі, був вказаний представником відповідача при подачі апеляційної скарги. 
При цьому, заперечуючи проти позову, відповідачка не надала будь-яких доказів, зокрема, виписки по її особовому рахунку, доступ до якого вона має, як клієнт, та банк-емітент банківської карти.
Враховуючи, що за умовами вищезазначених договорів відповідачка отримала кредитні кошти та користувалася ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надала, відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заборгованість за основним боргом на підставі вищезазначеного договору підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», а відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Відповідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.
У договорі позики №0632216353 передбачено, що розмір кредиту становить 8 249 гривень, строк кредиту 30 місяців, номінальна відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, що застосовується за умови дії Програми лояльності, відсоткова ставка 3,5 % за один день користування кредитом, застосовується у випадках передбаченими п.7 Правил.
Крім того, сторони окремо погодили, що у випадках прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту у строк користування кредитом, обумовлений у договорі, проценти за користування кредитом нараховуються по дату фактичного повернення кредиту у повному обсязі, виходячи з максимальної відсоткової ставки з урахуванням положень п.7.3. Правил. 
Тобто, розрахунок відсотків проведено в межах строку, узгодженого сторонами, а тому, доводи апеляційної скарги в цій частині колегією суддів не приймаються.
Доводи апеляційної скарги відповідачки про те, що розмір відсотків за кредитом значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки відсотки нараховано у відповідності до умов Договору, який є чинним та підлягає виконанню сторонами.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідачки вищезазначеної заборгованості за кредитом, розмір якої нею не спростовано в апеляційній інстанції.
Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.
Щодо судових витрат, то, відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Калінін Сергій Костянтинович, залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді:

Повне судове рішення складено 12 травня 2025 року.

Головуючий О.І. Корчиста