Справа № 461/2554/25                                Головуючий у 1 інстанції: Юрків О. Р. 
Провадження № 33/811/713/25                        Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М. з участю захисника Кравчука Р.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника Кравчука Р.С. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2025 року про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, та накладено стягнення – 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 85,00 грн. штрафу.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДСА України – 605, 60 грн. судового збору.
Згідно з постановою, 17.02.2025 року об 11:00 год у м. Львові на вул. Сербській, 1 виявлено, що ОСОБА_1 , яка працює головним бухгалтером у АТ «АКБ «Львів» порушила порядок ведення бухгалтерського обліку, передбаченого п. 44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI ( зі змінами), що призвело до заниження податку на прибуток у розмірі 359 154, 00 грн., в тому числі за 2020 рік на суму 27054, 00 грн., за 2021 рік на суму 332 100, 00 грн. 
Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, захисник Кравчук Р.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2025 року, провадження по справі закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що не погоджується з винесеною постановою.
Зазначає, що суд першої інстанції, прийшов до хибного висновку про те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, має характер триваючого правопорушення, та було виявлено 17.02.2025 року, а протокол складений 26.03.2025 року, а відтак наявне дотримання строків притягнення до адміністративної відповідальності згідно з вимогами ст. 38 КУпАП і підстав для закриття провадження у справі відповідно до пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП не вбачає.
Згідно з актом перевірки від 17.02.2025 року №539/ж5/31-00-07- 03-01-22/09801546 та протоколом про адміністративне правопорушення №156/31-00-07- 03-01-30 від 26.03.2025 року, перевірка АТ АКБ «Львів» здійснювалась за період з 2018 по 2024 роки, а висновки контролюючого органу щодо порушень п. 44.1 ст.44; п.п.134.1.1 п, 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в частині заниження фінансового результату до оподаткування, стосуються періодів - 2020 року та 2021 року, в оскаржуваному рішенні суд помилково ототожнив день вчинення правопорушення з днем виявлення правопорушення.
АТ АКБ «Львів» своєчасно та належним чином і у повному обсязі подано до податкових органів податкові декларації за звітні періоди 2020 та 2021 роки. Протилежного судом першої інстанції та актом перевірки від 17.02.2025 року Уд539/ж5/31-00-07-03-01-22/09801546 не встановлено.
Тобто, податковим органам була достеменно відома податкова звітність АТ АКБ «Львів» за звітні періоди 2020 та 2021 років ще у липні 2021 та липні 2022 років.
Отже, у податкових органів об`єктивно була наявна можливість реального впливу щодо адміністративної відповідальності на відносини у сфері справляння податків, на поведінку платника податку, з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, щонайменше уже з липня місяця 2021 та 2022років.
Оскільки адміністративне правопорушення було вчинене у звітні періоди 2020 та 2021 років, а стягнення на ОСОБА_1 накладено 17.04.2025 на підставі акту перевірки від 17.02.2025 та протоколу від 26.03.2025, тому вважає, що строки накладення адміністративного стягнення визначені ч. 2 ст. 38 КУпАП закінчились.
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про час та місце його проведення, не з`явилась. Захисник Кравчук Р.С. у суді апеляційної інстанції не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .
За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .
У суді апеляційної інстанції захисник Кравчук Р.С. апеляційну скаргу підтримав, просив її задоволити.
Заслухавши захисника Кравчука Р.С. перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з таких підстав.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Зі змісту ст. 283 КУпАП вбачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Цих вимог закону при розгляді справи щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції дотримано не було.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу. А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.
Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які, у разі визнання особи винною, повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.
Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 245, 279, 280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі, цим процесуальним документом особа фактично притягається до адміністративної відповідальності. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст. 256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище, фактично є обвинуваченням.
При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд, згідно загальних засад судочинства.
Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.
Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.
Так, диспозиція частини першої статті 163-1 КУпАП передбачає відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.
Норма ч. 1 ст. 163-1 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, проте для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний зміст. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.
Проте, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, який прийнятий судом до уваги як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, не відповідає даним вимогам закону, оскільки в ньому не відображено суть адміністративного правопорушення та конкретні дії останньої, що у розумінні диспозиції ч. 1 ст. 163-1 КУпАП були допущені ОСОБА_1 як головним бухгалтером у АТ «АКБ«Львів», які призвели до заниження податку на прибуток у розмірі 359 154, 00 грн., в тому числі за 2020 рік на суму 27054, 00 грн., за 2021 рік на суму 332 100, 00 грн. 
Тобто, викладена у протоколі фабула інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, не відповідає об`єктивній стороні правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, при викладі суті вчиненого адміністративного правопорушення, в протоколі зазначено лише перелік норм податкового законодавства.
Неналежне оформлення матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення, а саме відсутність конкретизації наведених вище даних, позбавило суд можливості об`єктивно встановити обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, та прийняти законне рішення.
На переконання апеляційного суду, без усунення зазначених недоліків зробити однозначний висновок щодо винуватості чи невинуватості ОСОБА_1 не є можливим, відтак неповнота даних є істотною і апеляційний суд не наділений повноваженнями таку усунути.
За змістом ст. 278 КУпАП, при виявленні недоліків в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, або в інших матеріалах, що перешкоджають або унеможливлюють об`єктивний розгляд справи, особа, що провадить підготовку до розгляду справи, повертає матеріали справи відповідному правоохоронному органу, що порушив провадження в адміністративній справі, на дооформлення.
Верховним Судом України визнано правильною практику тих судів, які вмотивованими постановами повертають відповідному правоохоронному органу для належного, додаткового оформлення протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст. 256 КУпАП (п.24 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14; п.16 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року №10).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Без належного оформлення протоколу про адміністративну правопорушення, неможливо постановити законне і обґрунтоване рішення, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з поверненням матеріалів до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків для доопрацювання, після усунення яких справа про адміністративне правопорушення, підлягає подальшому направленню до місцевого суду для її розгляду по суті.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову судді  Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2025 року якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП скасувати.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 повернути до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків для доопрацювання через Галицький районний суд м. Львова.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду                          Урдюк Т.М.