Справа № 991/5104/25
Провадження 1-кс/991/5158/25

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А

04 червня 2025 року                                                                         Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 розглянув у відкритому судовому засіданні скарги адвоката ОСОБА_3 , подані в інтересах підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на рішення детектива про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій та

ВСТАНОВИВ:

1.02 червня 2025 року до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга захисника ОСОБА_3 , подана в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , у порядку ч. 7 ст. 303 КПК України у якій вона просила скасувати постанову детектива НАБ України ОСОБА_6 від 23 травня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій та зобов`язати його провести одночасний допит свідка ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_5 .
1.1.Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02 червня 2025 року справа передана на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .
1.2.Цього ж дня, згідно з протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду від 02 червня 2025 року, на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 передана справа № 991/5105/25 (провадження 1-кс/991/5159/25).
1.3.У межах цієї скарги захисник ОСОБА_3 оскаржує ту ж саму постанову детектива, але вже в інтересах іншого підозрюваного у цьому провадженні – ОСОБА_5 .
1.4.Вимоги обидвох скарг стосуються скасування постанови старшого детектива Національного бюро П`ятого підрозділу детективів Четвертого Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 від 23 травня 2025 року про відмову у задоволенні клопотань вих. № 97/25-АВ, вих. № 96/25-АВ, вих. № 98/25-АВ, вих. № 99/25-АВ, які були подані у кримінальному провадженні № 62022100110000123 від 03 листопада 2022 року в інтересах підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Тому, ухвалою слідчого судді від 02 червня 2025 року судові справи за скаргами адвоката ОСОБА_9 були об`єднані.
2.Зі змісту скарг слідчий суддя встановив, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 62022100110000123 від 03 листопада 2022 року.
На підставі договору про надання правничої (правової) допомоги адвокати АО «Промірсі» надають правову допомогу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яким 19 лютого 2025 року у кримінальному провадженні № 62022100110000123 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
19 травня 2025 року адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , направила на адресу детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 низку клопотань про проведення слідчих дій, а саме:
-клопотання захисника ОСОБА_3 від 20.05.2025 вих. № 97/25-АВ про проведення слідчої дії одночасного допиту свідка ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_5 для з`ясування причин розбіжності у їхніх показаннях;
-клопотання захисника ОСОБА_3 від 19.05.2025 вих. № 96/25-АВ про проведення слідчої дії одночасного допиту свідка ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_5 для з`ясування причин розбіжності у їхніх показаннях;
-клопотання захисника ОСОБА_3 від 19.05.2025 вих. № 98/25-АВ про проведення слідчої дії одночасного допиту свідка ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_4 для з`ясування причин розбіжності у їхніх показаннях;
-клопотання ОСОБА_3 від 19.05.2025 вих. № 99/25-АВ про проведення слідчої дії одночасного допиту свідка ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_4 для з`ясування причин розбіжності у їхніх показаннях.
У своїх клопотаннях одночасний допит вказаних осіб захисник обґрунтовувала метою усунення розбіжностей між їх показаннями.
26 травня 2025 року засобами поштового зв`язку адвокат отримала копію постанови старшого детектива ОСОБА_6 від 23 травня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання. Цією однією постановою було вирішено всі чотири клопотання.
На переконання захисника, зазначена постанова детектива не відповідає вимогам законності та вмотивованості, оскільки не містить обґрунтування недоцільності проведення даної слідчої дії.
Адвокат зазначала, що слідчі дії, про які вона клопотала, є необхідними для повного та неупередженого розслідування даного кримінального провадження, адже метою проведення одночасного допиту є з`ясування причин розбіжності у показаннях раніше допитуваних осіб.
Відмова детектива позбавила сторону захисту можливості реалізувати свої гарантовані законні права, що порушило принципи змагальності, рівності та гласності кримінального провадження.
3.У судовому засіданні адвокат підтримала свою скаргу. Додала, що детектив порушив право сторони захисту на перехресний допит.
3.1.Детектив НАБ України ОСОБА_6 у судове засіданні не з`явився, але надіслав слідчому судді письмові заперечення щодо скарг адвоката у яких просив відмовити у їх задоволенні.
В обґрунтування своєї позиції зазначив, що у період з 28 квітня 2025 року по 19 травня 2025 року проведено допит підозрюваного ОСОБА_5 . У період з 25 квітня 2025 року по 08 травня 2025 року проведено допит підозрюваного ОСОБА_10 . На даний час проводяться процесуальні дії щодо неупередженого, повного, всебічного досудового розслідування, перевірки показань підозрюваних.
У поданих клопотаннях захисник ОСОБА_3 не зазначає які саме розбіжності наявні у показаннях підозрюваних та свідків.
Враховуючи викладене 23 травня 2025 року детектив виніс постанову про відмову в задоволенні клопотання.
4.Згідно зі ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому КПК України.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Зокрема, п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження на досудовому провадженні рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.
Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч. 1 ст. 304 КПК України).
5.Оскаржувана постанова винесена 23 травня 2025 року. Постанову детектива було отримано 26 травня 2025. Зі скаргами до слідчого судді адвокат звернулась 02 червня 2025 року. За таких обставин, адвокатом дотримано строк на оскарження, встановлений ст. 304 КПК України.
6.Оцінивши обставини, що викладені в скарзі, доданих до неї матеріалах та запереченнях детектива, слідчий суддя приходить до таких висновків.
7.Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, дати їм належну оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч. 2 ст. 9 КПК України). Кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України (ч. 1 ст. 24 КПК України). На досудовому розслідуванні особа, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представник, законний представник чи захисник можуть оскаржити рішення слідчого про відмову у проведенні слідчих дій, негласних слідчих (розшукових) дій (п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України).
7.1.У розділі 6 Листа ВССУ від 12 січня 2017 року № 9-49/0/4-17 «Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначено, що правова природа аналізованого виду проваджень, які здійснюються слідчим суддею, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й оцінки таких клопотань на предмет доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій, що порушуються перед слідчим.
8.Щодо дотримання процесуального порядку вирішення клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій слідчий суддя звертає увагу на таке.
8.1.Детектив приймав рішення про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчої дії у формі постанови. Постанова датована 23 травня 2025 року. Із відомостей, які в ній вказані, встановлено, що клопотання адвоката ОСОБА_3 надійшли до НАБ України 20 травня 2025 року. Отже, строк вирішення ініційованих питань детективом дотримано. Також, слідчий суддя встановив, що копія постанови детектива була надіслана особі, яка ініціювала питання про проведення слідчих дій.
8.2.В подальшому слідчий суддя встановлює, чи дотримані формальні вимоги при прийнятті оскаржуваної постанови. КПК України містить вимоги до постанови як рішення детектива. Так, постанова детектива складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови (ч. 5 ст. 110 КПК України). Постанова слідчого, дізнавача, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення (ч. 6 ст. 110 КПК України).
8.3.Оцінивши постанову детектива від 23 травня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання, слідчий суддя доходить до висновку, що вона містить усі обов`язкові елементи такого процесуального рішення, викладена на офіційному бланку та підписана детективом НАБ України, якому адресувались клопотання захисника. Відтак, детектив дотримався процесуального порядку вирішення клопотання сторони захисту про проведення слідчих (розшукових) дій.
9.Щодо оцінки клопотання на предмет доцільності здійснення слідчих дій, що порушувались перед слідчим.
9.1.Відповідно до ч. 1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Одним із видів слідчих дій є допит (ст. 224 КПК України).
Відповідно до ст. 84 КПК України джерелами доказів у кримінальному провадженні є покази свідків, тобто, фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно із ч. 1 ст. 65 КПК України свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.
Частиною 9 статті 224 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях. Викликаним особам по черзі пропонується дати показання про ті обставини кримінального провадження. Для з`ясування яких проводиться допит, після чого слідчим прокурором можуть бути поставлені запитання. Особи, які беруть участь у допиті, їх захисники чи представники мають право ставити одна одній запитання, що стосуються предмета допиту.
Таким чином, метою проведення одночасного допиту є з`ясування причин розбіжності у показаннях раніше допитуваних осіб.
Слід зазначити, що кримінальне процесуальне законодавство не покладає на детектива обов`язку проводити усі слідчі (розшукові) дії, які ініціює сторона захисту, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути неможливими, недоцільними, передчасними або ж перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.
Також слідчий суддя зазначає, що змагальність сторін, як одна із загальних засад кримінального провадження, передбачає, самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими Кримінальним процесуальним кодексом України (ч. 1 ст. 22 КПК України).
Отже, у випадку, коли стороною захисту ініційовано проведення слідчої (розшукової) дії, саме вона має довести доцільність проведення такої дії.
Враховуючи вимоги статей 22, 91, 223 КПК України та завдання кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що захисник не довела необхідності одночасного допиту раніше допитаних осіб: ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , а також ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , а також ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , оскільки мотивуючі свої клопотання обмежилась лише загальними та абстрактними категоріями: «…з метою усунення розбіжностей між показаннями цих осіб», «повного та неупередженого розслідування даного кримінального провадження».
У клопотаннях не зазначено, які саме розбіжності містять показаннях підозрюваних та свідків, а також які питання необхідно поставити їм під час проведення одночасного допиту. Крім цього, не вказано які саме обставини вчинення розслідуваних у кримінальному провадженні злочинів необхідно встановити під час одночасного допиту.
Слідчий суддя враховує, що захисник обізнана про зміст показань свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та підозрюваних ОСОБА_5 , ОСОБА_4 . Отже, сторона захисту не була позбавлена можливості сформувати та викласти у клопотаннях про проведення слідчих дій перелік розбіжностей у показаннях та перелік питань для одночасного допиту, які необхідні адвокату для обґрунтування лінії захисту.
Крім цього, захисником в ході судового розгляду не доведено, що шляхом проведення одночасного допиту вказаних у клопотаннях осіб, можна встановити обставини, які не встановлені або оспорюються, тобто не доведено наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення мети такої слідчої дії.
9.2.Слідчий суддя також враховує, що вирішальний етап перетворення показань у доказ, може відбутись на наступній стадії кримінального провадження – під час судового провадження. Відповідно до підпункту «d» п. 3 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений, як мінімум, має право допитувати свідків, які дають показання проти нього, або право на те, щоб ці свідки були допитані. Враховуючи, що перехресний допит покладено в основу судового слідства, слідчий суддя дійшов до висновку про недоцільність порушеного захисником питання.
9.3.Сутність засади змагальності, на яку покликається захисник у своїх скаргах, полягає у виконанні сторонами кримінального провадження дій, спрямованих на реалізацію наданих їм прав щодо участі у доказуванні та відстоювання своєї процесуальної позиції. Вказана засада має різний ступінь реалізації на стадіях досудового розслідування та судового розгляду. Усталена практика ЄСПЛ щодо оцінки дотримання гарантій § 3 (d) ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вказує, що вони стосуються, здебільшого, етапу судового розгляду кримінального провадження (Hummer v. Germany, § 38; Solakov v. the former Yugoslav Republic of Macedonia, § 57).
10.Слідчий суддя також відхиляє вимоги захисника щодо зобов`язання детектива провести слідчі дії – одночасні допити.
На переконання слідчого судді, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 307 КПК слідчого можливо зобов`язати вчинити лише дію, невиконання якої оскаржується особою відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, тобто процесуальну дію, яку він зобов`язаний був вчинити у визначений КПК України строк, проте не вчинив, до прикладу, не вніс до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинене кримінальне правопорушення у строк, передбачений ч. 1 ст. 214 КПК України.
Натомість, протилежний підхід, тобто ухвалення слідчим суддею рішень про зобов`язання слідчого вчинити слідчі дії у конкретному кримінальному провадженні, виходило б за межі повноважень слідчого судді, визначених КПК України.
Це обумовлено самостійністю слідчого під час досудового розслідування яка, серед іншого, полягає у належній йому дискреції у вирішенні питання щодо проведення чи непроведення певної слідчої (розшукової) дії. Це питання слідчий вирішує на власний розсуд, з урахуванням того, чи відповідатиме інтересам ефективного проведення досудового розслідування та виконанню завдань досудового розслідування і кримінального провадження в цілому проведення тієї чи іншої слідчої (розшукової) дії.
11.Таким чином, слідчий суддя вважає, що детектив всебічно, повно і неупереджено дослідив клопотання сторони захисту, зміст та форма процесуального рішення (постанова про відмову у задоволенні клопотання) відповідає вимогам ст. 110 КПК України, доцільність у проведенні слідчих дій стороною захисту не доведена, а за таких обставин доводи захисника ОСОБА_3 про необґрунтованість та незаконність постанови детектива НАБ України є непереконливими, що вказує на необхідність відмови у задоволенні скарги про скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись статтями 7, 9, 220, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя постановив:

1.Скарги захисника ОСОБА_3 , подані в інтересах підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на постанову детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 від 23 травня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 62022100110000123, залишити без задоволення.
2.Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя                                                         ОСОБА_11