УХВАЛА

01 травня 2025 року 
м. Київ

справа №990/312/24
адміністративне провадження №П/990/312/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Загороднюка А.Г., Кашпур О.В., Мацедонської В.Е., Соколова В.М., 

секретаря судового засідання: Мамчича Р.В.

за участю:
представника позивача: Сільвановича Г.Б.
представника відповідача: Байдаченко О.І. 
представника третьої особи (СБУ): Зарєчного Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про представника позивача про поновлення строку для подання доказів у справі №990/312/24 за позовом ОСОБА_1 до Президента України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Служби безпеки України, Ради національної безпеки і оборони України про визнання протиправним та нечинним Указу Президента України від 24 червня 2024 року №376/2024 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 24 червня 2024 року «Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» в частині,
УСТАНОВИВ:
Ухвалою Верховного Суду від 01 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , поданим в його інтересах адвокатом Сільвановичем Г.Б., до Президента України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Служби безпеки України, Ради національної безпеки і оборони України про визнання протиправним та нечинним Указу Президента України від 24 червня 2024 року №376/2024 про введення в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 24 червня 2024 року «Про застосування, скасування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» в частині зміни (розширення) переліку видів персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)    щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) (додаток 4 до Рішення).
01 квітня 2025 року представник позивача - адвокат Сільванович Г.Б. засобами поштового зв`язку звернувся з заявою, в якій просив поновити строк на подання доказів у справі №990/312/24 та долучити до матеріалів справи копію вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2025 року у справі № 761/1084/25, що набрав законної сили, та копію листа Офісу Генерального прокурора від 27 лютого 2025 року № 09/3/2-9894-23, наданого на його адвокатський запит від 21 лютого 2025 року, а також прийняти до уваги вказані документи під час розгляду справи оскільки вони мають важливе значення для повного, всебічного та обґрунтовного її розгляду.
У поданій заяві представник позивача звернув увагу на вжиття позивачем всіх заходів для отримання додаткових доказів, які будуть свідчити про неправомірність прийняття оскаржуваного у судовому порядку Указу Президента України від 24 червня 2024 року №376/2024 та Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 24 червня 2024 року.
Як зазначалося у обґрунтування позовної заяві, у кримінальному провадженні №42023000000000610 від 10 квітня 2023 року, яке слугувало підставою для прийняття оскаржуваного Указу Президента України в частині щодо позивача, зокрема і за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 110-2, частиною четвертою статті 111-1 Кримінального кодексу України, він до вказаного кримінального провадження не має жодного відношення та його причетність до скоєння вказаних кримінальних правопорушень встановлено не було.
У підтвердження цього звертав увагу на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2025 року у справі № 761/1084/25 за кримінальним провадженням №42023000000000610 від 10 квітня 2023 року та лист Офісу Генерального прокурора, у якому повідомлено, що згідно з даними Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальних провадженнях, які розслідуються, притягнення до кримінальної відповідальності чи повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_1 не здійснювалося, відсутня інформація щодо вчинення ним будь-яких кримінальних правопорушень на території України.
У обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку вказує на відсутність доданих доказів станом на час звернення з позовною заявою, але після їх отримання надіслання до суду відбулося у найкоротші строки.
У судовому засіданні 01 травня 2025 року представник позивача просив задовольнити подану заяву, поновити строк для подання доказів та приєднати їх до матеріалів адміністративної справи.
Представники відповідача та третьої особи (СБУ) вирішення цього питання залишили на розсуд суду.
Представник третьої особи (РНБОУ) в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.
Проаналізувавши доводи поданої заяви та дослідивши додані до неї матеріали, Верховний Суд виходить з такого.
До основних засад (принципів) адміністративного судочинства, згідно з пунктом 4 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) віднесено, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Частинами першою-третьою статті 44 КАС України визначено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Учасники справи мають право, зокрема, подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Згідно з частинами другою, восьмою статті 79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. 
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Доводи представника позивача про неможливість подання доказів разом із поданням позовної заяви є обґрунтованими, підтвердженими і свідчать про те, що ці докази з поважних причин не були подані у встановлений законом строк.
Ураховуючи поважність причин, через які представник позивача - адвокат Сільванович Г.Б. не зміг реалізувати своє право на подання доказів для підтвердження правомірності позиції позивача, Суд уважає за можливе задовольнити клопотання, поновити процесуальний строк для подання позивачем доказів у цій справі та приєднати їх до матеріалів справи.
Керуючись статтями 121, 241-246, 262, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Сільвановича Геннадія Борисовича від 01 квітня 2025 року про приєднання доказів до матеріалів справи задовольнити.
Поновити процесуальний строк для подання до суду копії вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2025 року у справі № 761/1084/25, копії листа Офісу Генерального прокурора від 27 лютого 2025 року № 09/3/2-9894-23 та приєднати їх до матеріалів справи №990/312/24.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено 06 травня 2025 року.

Судді                                                                                                    М.В. Білак

                                                                                                    А.Г. Загороднюк

                                                                                                    О.В. Кашпур

В.Е. Мацедонська 

В.М. Соколов