Головуючий І інстанції: Садова М.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 р. 	Справа № 520/31592/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Любчич Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 04.03.25 по справі № 520/31592/24
за позовом               ОСОБА_1  
до              Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                     
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 , апелянт) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якій просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату раніше призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 14.02.2024 виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028 грн., встановленого на 01.01.2024 абз. 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, у розмірі 369037,5 грн; 
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням виплачених раніше сум) з 14.02.2024 виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028 грн., встановленого на 01.01.2024 абз. 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» та суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, у розмірі 369037,50 грн; 
- вирішити питання розподілу судових витрат.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 відмовлено в задоволенні позову.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просив суд рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Також зауважив, що складові суддівської винагороди відповідачу відомі, а про розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідач дізнався безпосередньо із Закону, практичної необхідності у довідці про суддівську винагороду для перерахунку щомісячного грошового утримання немає.
У разі збільшення розміру суддівської винагороди, перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Автоматичний підхід не передбачає будь-яких активних дій з боку апелянта.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення – залишити без змін.
В обґрунтування зазначив, що позивач з заявою відповідної форми не звертався. Оновлену довідку про розмір довічного грошового утримання судді у відставці не подавав. Оскільки позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України 14.10.2024 із заявою довільної форми та змісту, а не відповідної форми, затвердженої Порядком, то таке звернення було розглянуте відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та не тягне правових наслідків у вигляді прийняття рішення з порушених у зверненні питань. Позивачем не надавалось до ГУ ПФУ в Харківській області будь-яких оновлених довідок, на підставі яких позивач обґрунтовував своє звернення за перерахунком довічного грошового утримання.
Відповідно до положень ч.1 ст. 308, п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі – КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах  доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши обґрунтування  відзиву на апеляційну скаргу, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.
Позивач указом Президента України від 27.06.1996 №482/96 призначений на посаду судді Дзержинського районного суду м. Харкова. Постановою Верховної Ради України від 07.06.2001 №2521-ІІІ обраний на посаду судді цього суду безстроково. Постановою Верховної Ради України від 16.03.2006 №3564-ІV обраний суддею апеляційного суду Харківської області безстроково. Постановою Верховної Ради України від 18.04.2013 № 206-VІІ обраний на посаду судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 13.02.2024 № 403/0/15-24 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у зв`язку з поданням заяви про відставку» Позивача було звільнено з посади судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Рішенням Київського об`єднаного управління ПФУ м. Харкова від 04.04.2024 №204750019377 «Про призначення пенсії» позивачу з 14 лютого 2024 року призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 62% суддівської винагороди, що складає 158 832,38 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2024 по справі №520/14712/24 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківський області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківської області щодо призначення судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 14.02.2024 у розмірі 62% винагороди судді, який працює на відповідній посаді; зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з дати призначення 14.02.2024, із розрахунку 80% від суддівської винагороди судді, визначеної у довідці Верховного Суду № 905/0/2-21 від 28.02.2024 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із загального стажу роботи судді, що має право на відставку, 35 років 10 місяців 23 дні (строк роботи на посаді судді 27 років 7 місяців 16 днів; робота на посадах прокурорів і слідчих прокуратури 4 роки 5 місяців 17 днів; половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі 1 рік 3 місяці 20 днів; період проходження строкової військової служби 1 рік 11 місяців 16 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), наявність якого відповідно до вимог закону надавала право для призначення на посаду судді, 6 місяців 9 днів), з урахуванням виплачених сум. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2024 рішення суду першої інстанції залишено без змін.
14.10.2024 позивач через вебпортал електронних послуг ПФУ звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою, в якій просив провести йому перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, обчисленої з урахуванням прожиткового мінімуму на 01.01.2024.
11.11.2024 до електронного кабінету позивача надійшла відповідь листом 07.11.2024 № 31811-32973/С-03/8-2000/24, в якій відповідач повідомив про відсутність підстав для перерахунку, у зв`язку з ненаданням позивачем довідки про суддівську винагороду судді у відставці. Відповідачу не надходили повідомлення про наявність підстав для перерахунку, а також у зв`язку із тим, що розмір прожиткового мінімуму працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 2021 року не змінювався.
Позивач не погодившись із діями відповідача щодо відмови провести йому перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, звернувся до суду з даним позовом. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, виходив з того, що позивачем порушено вимоги Порядку №3-1, а саме під час звернення за перерахунком довічного грошового утримання не надано довідку про суддівську винагороду судді у відставці.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає.
Відповідно до частини 2  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до  статті 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується  Конституцією  і законами України.
В силу  статті 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає  Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII  (далі - Закон №1402-VI).
Згідно статті 4 Закону України № 1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до частин 1-2 статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: працездатних осіб - 3028 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.
Згідно частин третьої-четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Відповідно до пункту 1 розділу IV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 (далі - Порядок №3-1), перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини другої статті 27 Закону України «Про Конституційний Суд України» органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.
Про наявність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання (зміну розміру складових суддівської винагороди працюючого судді, винагороди працюючого судді Конституційного Суду України) Пенсійний фонд України повідомляється Конституційним Судом України, Верховним Судом, Вищим судом з питань інтелектуальної власності, Вищим антикорупційним судом - щодо суддів цих судів, Державною судовою адміністрацією України - щодо суддів місцевих та апеляційних судів, судів, що перебувають в процесі ліквідації, у місячний строк з дня виникнення таких підстав.
Пунктом 2 розділу IV Порядку встановлено, що Пенсійний фонд України протягом трьох робочих днів після отримання повідомлення інформує органи, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, про підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та про необхідність підготовки списків одержувачів щомісячного довічного грошового утримання (далі - список).
Органи, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, протягом 5 робочих днів з дня надходження інформації Пенсійного фонду України складають списки за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку та подають їх відповідним судам, ліквідаційним комісіям, що здійснюють заходи із ліквідації відповідних судів, або територіальним органам Державної судової адміністрації України (далі - відповідні органи) (пункт 3 розділу IV Порядку).
Згідно пункту 4 розділу IV Порядку на підставі списків відповідні органи видають довідки про суддівську винагороду працюючого судді / довідки про винагороду працюючого судді Конституційного Суду України за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди / винагороди судді Конституційного Суду України, що враховується для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, для кожного судді, зазначеного в списку.
Відповідні органи можуть звертатись до органів, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, із запитами щодо отримання додаткових відомостей, необхідних їм для видачі довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України.
Довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України надсилаються відповідними органами органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, який надав список, та судді у відставці (судді Конституційного Суду України), щодо якого видана довідка, у місячний строк з дня надходження списку (пункт 5 розділу IV Порядку).
Матеріалами справи підтверджено, що позивач з відповідною довідкою про суддівську винагороду (про зміну суддівської винагороди працюючого судді), що враховується для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання до відповідача не звертався, тобто таку довідку позивач відповідачу не подавав.
Вказана обставина апелянтом не спростована.
Таким чином, у відповідача відповідно вищевказаних норм не виникло обов`язку здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, і як наслідок висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем протиправності дій відповідача є правильним.
Посилання апелянта на висновки Верховного Суду викладені  у постанові  від 27.11.2023 по справі №640/16655/21 не заслуговують на увагу, оскільки  у цій справі фактичні обставини є іншими, а саме у зазначеній справі вирішувалось питання щодо відмови Вищого адміністративного суду України у видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку  щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. 
Щодо посилання апелянта на те, що пенсійний орган зобов`язаний здійснити йому відповідний перерахунок довічного грошового утримання незалежно від подачі довідки про суддівську винагороду, складеної уповноваженим органом, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 3-4 ст. 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Колегія суддів враховує, що процедура перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці Законом № 1402-VIII не врегульована.
Водночас, на підзаконному рівні в розділі IV Порядку № 3-1 конкретизовано механізм реалізації цього права.  
Довідки про суддівську винагороду/довідки про винагороду судді Конституційного Суду України надсилаються відповідними органами органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, який надав список, та судді у відставці (судді Конституційного Суду України), щодо якого видана довідка, у місячний строк з дня надходження списку (пункт 5 розділу IV Порядку).
Водночас, згідно із пунктом 6 розділу IV Порядку перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду/довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці, судді Конституційного Суду України), або за зверненням судді у відставці, судді Конституційного Суду України.
Звернення судді за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання здійснюється шляхом подання до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці/довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, в тому числі через вебпортал або засобами Порталу Дія з використанням суддею електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), або надсилання поштою.
Заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання приймається органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, за наявності в судді всіх необхідних документів та оформляється відповідно до вимог розділу III цього Порядку.
Днем звернення за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання вважається день прийняття органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду/довідки про винагороду судді Конституційного Суду України.
Отже, зміст наведених норм дає підстави вважати, що у разі звернення судді за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, він повинен подати заяву про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідку про суддівську винагороду судді у відставці.
Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 03.02.2025 у справі № 620/1515/24 в аналогічних правовідносинах.
У справі, що розглядається, судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувшись до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, відповідну довідку про суддівську винагороду (про зміну суддівської винагороди працюючого судді), що враховується для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання до ГУ ПФУ в Харківській області, як того вимагає Порядок № 3-1, не подавав.
Обставин, які ускладнюють чи унеможливлюють отримання позивачем оновленої довідки, судом першої інстанції не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що  позивачем порушено вимоги Порядку №3-1, а саме під час звернення за перерахунком довічного грошового утримання не надано довідку про суддівську винагороду судді у відставці.
Посилання позивача на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 27.10.2022 по справі №640/10564/21 не заслуговують на увагу, оскільки у цій справі вона ухвалена за інших фактичних обставин справи та іншого правового регулювання. У зазначеній справі вирішувалось питання хто саме має підписувати довідку суддям цього суду, що вийшли у відставку, і чи може бути відмовлено у такому перерахунку з мотивів підписання довідки неналежною особою.
Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення “Серявін та інші проти України”) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі “Серявін та інші проти України”(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний  з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6  Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність необхідності  надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Об-ґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 4 березня 2025 року по справі № 520/31592/24  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.  
Суддя-доповідач 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    О.А. Спаскін