ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2025 р.                                     Справа №914/466/23(914/2942/23)
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: 
головуючий суддя                                                    Желік М.Б. 
 судді                                                               Галушко Н.А.
 Орищин Г.В.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 б/н від 21.10.2024 (вх. №01-05/2979/24 від 21.10.2024), Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) б/н від 21.10.2024 (вх. № 01-05/2978/24 від 21.10.2024) та Товариства з обмеженою відповідальністю “Аттолло гранум” б/н та дати (вх. №01-05/3113/24 від 01.11.2024)
на рішення Господарського суду Львівської області від 19.09.2024 (повний текст складено 01.10.2024, суддя Цікало А.І.) 
у справі №914/466/23 (914/2942/23)
позивач-1: ОСОБА_1 
позивач-2: Компанія “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED)
до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства акціонерного банку “Південний”
до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю “Санолта корм”
до відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю “Аттолло гранум”
до відповідача-4: Товариства з обмеженою відповідальністю “Олімпекс Купе Інтернейшнл”
до відповідача-5: Товариства з обмеженою відповідальністю “Озірки”
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Дімітрова Тетяна Андріївна
третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1: Товариство з обмеженою відповідальністю “Ферко”
третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1: Товариство з обмеженою відповідальністю “Вторметекспорт”
третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1: Товариство з обмеженою відповідальністю “Металзюкрайн Корп Лтд”
третя особа-5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сімонова Ольга Юріївна
третя особа-6, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Людмила Іванівна
про: визнання недійсними договорів іпотеки від 03.12.2020 р. реєстраційний №1152 та від 19.04.2023 р. реєстраційний №1026; визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.02.2023 р. реєстраційний №406; витребування майна
в межах справи: № 914/466/23
про банкрутство: Товариства з обмеженою відповідальністю “Олімпекс Купе Інтернейшнл”

за участю представників:
від позивача-1: адвокат Дробот Д.М. (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів);
від позивача-2: адвокат Дудяк Р.А.;
від відповідача-1: адвокат Андебура А.І.;
від відповідача-2: адвокат Дяченко В.С. (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів);
від відповідача-3: адвокат Суворова Ю.І. (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів); адвокат Гарасимчук Н.А.;
від відповідача-5: адвокат Галадій А.М.;
від третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1: адвокат Мельниченко А.В.;
від інших учасників: не з`явилися

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України. 
Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.09.2024 у справі №914/466/23 (914/2942/23) в задоволенні позову ОСОБА_1 та Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) до відповідача-1 Публічного акціонерного товариства акціонерного банку “Південний”, до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю “Санолта корм”, до відповідача-3 Товариства з обмеженою відповідальністю “Аттолло гранум”, до відповідача-4 Товариства з обмеженою відповідальністю “Олімпекс Купе Інтернейшнл”, до відповідача-5 Товариства з обмеженою відповідальністю “Озірки” про визнання недійсним договору іпотеки від 03.12.2020 реєстраційний №1152; визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.02.2023 реєстраційний № 406; витребування нерухомого майна; визнання недійсним договору іпотеки від 19.04.2023 реєстраційний № 1026 – відмовлено.

Арбітражний керуючий Сокол О.Ю. (позивач-1), не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 19.09.2024 у справі №914/466/23 (914/2942/23) скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задоволити позовні вимоги ОСОБА_1 та Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED), судові витрати стягнути з відповідачів.
Також, у скарзі апелянт просить приєднати до матеріалів справи належним чином засвідчені копії: 1) договору іпотеки від 03.07.2020, укладеного між ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” як іпотекодавцем та Компанією “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) як іпотекодержателем, №№1442, 1443, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою Ольгою Юріївною; 2) висновку експерта №016-СІС/24 за результатами проведення комісійної оціночно-будівельної експертизи від 17.09.2024; 3) акта приймання-передачі висновку експерта від 17.09.2024; 4) протоколу огляду від 10.10.2024 у кримінальному провадженні №12022000000001431 від 22.12.2022, складеного старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України О.А. Громадським; 5) клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №12022000000001431 від 22.12.2022 з дозволом на ознайомлення і розголошення, наданим старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України О.А. Громадським.
Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 21.10.2024 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Орищин Г.В., Галушко Н.А.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 28.10.2024 відкрито апеляційне провадження за скаргою арбітражного керуючого Сокола О.Ю. та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 27.11.2024.

Компанія “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) (позивач-2), звернулася до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 19.09.2024 у справі №914/466/23 (914/2942/23) повністю та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги, судові витрати стягнути з відповідачів.
Також, у скарзі апелянт просить приєднати до матеріалів справи належним чином засвідчені копії: 1) договору іпотеки від 03.07.2020, укладеного між ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” як іпотекодавцем та Компанією “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) як іпотекодержателем, №№1442, 1443, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою Ольгою Юріївною; 2) висновку експерта №016-СІС/24 за результатами проведення комісійної оціночно-будівельної експертизи від 17.09.2024; 3) акта приймання-передачі висновку експерта від 17.09.2024; 4) протоколу огляду від 10.10.2024 у кримінальному провадженні  №12022000000001431 від 22.12.2022, складеного старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України О.А. Громадським;  5) клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №12022000000001431 від 22.12.2022 з дозволом на ознайомлення і розголошення, наданим старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України О.А. Громадським.
Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 21.10.2024 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Орищин Г.В., Галушко Н.А.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.11.2024, після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за скаргою Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 27.11.2024.

ТзОВ «Аттолло Гранум» (відповідач-3) звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 19.09.2024 у справі №914/466/23 (914/2942/23) в частині відмови в задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.02.2023 (реєстраційний номер 406) та договору іпотеки (серія та номер 1026) від 19.04.2023 та прийняти в скасованій частині нове рішення, яким закрити провадження за позовними вимогами.
Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 01.11.2024 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Орищин Г.В., Галушко Н.А.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.11.2025, після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за скаргою ТзОВ «Аттолло Гранум», призначено розгляд справи на 27.11.2024.

14.11.2024 на адресу суду надійшла заява ТзОВ “Озірки” б/н від 07.11.2024 (вх.№01-04/7787/24) про відвід судді Желіка М.Б.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 18.11.2024 (в складі колегії суддів Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Орищин Г.В., Галушко Н.А.) передано справу №914/466/23(914/2942/23) для вирішення питання про відвід головуючого судді Желіка М.Б. у порядку, встановленому ст.32 ГПК України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №914/466/23(914/2942/23) розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Матущака О.І., суддів: Кравчук Н.М. та Скрипчук О.С. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.11.2024 відмовлено в задоволенні заяви ТзОВ “Зерновий Порт” про відвід судді Желіка М.Б. у справі №914/466/23(914/2942/23).

18.11.2024 ПАТ АБ “Південний” подало відзив (вх. №01-04/7821/24) на апеляційні скарги позивачів, в якому відповідач-1 просить поновити строк на подання доказів та відмовити у задоволенні апеляційних скарг позивачів.
21.11.2024 ТзОВ “Санолта Корм” подало відзив (вх. №01-04/7994/24) на апеляційні скарги позивачів, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційних скарг, оскаржене рішення залишити без змін. 
21.11.2024 ТзОВ “Ферко” подало відзив (вх. №01-04/7997/24) на апеляційні скарги позивачів, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційних скарг, оскаржене рішення залишити без змін. 
21.11.2024 ТзОВ “Аттолло Гранум” подало відзив (вх. №01-04/8000/24) на апеляційні скарги позивачів, в якому просить у задоволенні апеляційних скарг відмовити, оскаржене рішення залишити без змін, відмовити в приєднання до матеріалів справи доказів, доданих позивачами до апеляційної скарги.
25.11.2024 від ТзОВ “Озірки” подало відзив (вх. №01-04/8046/24) на апеляційні скарги позивачів, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційних скарг, оскаржене рішення залишити без змін. 
26.11.2024 Компанія “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) подала відзив (вх. №01-04/8124/24) на апеляційну скаргу ТзОВ “Аттолло Гранум”, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишити без змін.
27.11.2024 Сокол О.Ю. подав відзив (вх. №01-04/8139/24) на апеляційну скаргу ТзОВ “Аттолло Гранум”, в якому просить рішення  суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишити без змін.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.11.2024 постановлено об`єднати апеляційні скарги арбітражного керуючого Сокола О.Ю, Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) та ТзОВ “Аттолло Гранум” на рішення Господарського суду Львівської області від 19.09.2024 у справі №914/466/23 (914/2942/23) в одне апеляційне провадження, розгляд справи відкладено на 20.01.2025.

14.01.2025 ТзОВ “Санолта Корм” подало заяву (вх.№01-04/372/25 від 15.01.2025) про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Желіка М.Б., суддів Галушко Н.А., Орищин Г.В. від розгляду справи №914/466/23 (914/2942/23).
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.01.2024 (в складі колегії суддів Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Орищин Г.В., Галушко Н.А.) передано справу №914/466/23(914/2942/23) для вирішення питання про відвід колегії суддів у порядку, встановленому ст.32 ГПК України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №914/466/23(914/914/2942/23/23) розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючий-суддя - Бонк Т.Б., судді Бойко С.М., Якімець Г.Г.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.01.2025 відмовлено в задоволенні заяви ТзОВ “САНОЛТА КОРМ” б/н від 14.01.2025 (вх.№01-04/372/25 від 15.01.2025) про відвід колегії суддів Желіка М.Б., Галушко Н.А., Орищин Г.В. від розгляду справи № 914/466/23(914/2942/23).
17.01.2025 ТзОВ “Аттолло Гранум” подало додаткові пояснення (вх.№01-04/465/25) щодо необхідності врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 09.12.2024 у справі №754/446/22.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 зупинено провадження у справі №914/466/23(914/2942/23) з розгляду апеляційних скарг арбітражного керуючого Сокола О.Ю., Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) та ТзОВ “Аттолло Гранум” на рішення Господарського суду Львівської області від 19.09.2024 у справі №914/466/23 (914/2942/23) до закінчення перегляду в касаційному порядку касаційної скарги ТзОВ“Озірки” на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 07.11.2024 у справі №914/466/23 (914/2942//23) про повернення апеляційної скарги ТзОВ “Озірки” на рішення Господарського суду Львівської області від 19.09.2024 у справі №914/466/23 (914/2764/23), і до повернення матеріалів справи до Західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 поновлено апеляційне провадження у справі №914/466/23 (914/2942/23), справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 12.03.2025.
10.03.2025 Компанія “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) подала суду клопотання (вх.№01-04/1883/25 від 11.03.2024) про приєднання доказу до матеріалів справи, у якій просить визнати об`єктивною неможливість подання звіту до суду першої інстанції і приєднати до матеріалів справи №914/466/23(914/2942/23) Звіт про узгоджені процедури згідно з Міжнародним стандартом супутніх послуг 4400 “Завдання з виконання узгоджених процедур” від 07.03.2025, виконаний практикуючим фахівцем К.О. Залецьким.
11.03.2025 ТзОВ “Атолло Гранум” подало суду клопотання (вх.№ 01-05/671/25 від 12.03.2025) про зупинення провадження у справі до набрання чинності судовим рішенням у справі №916/95/25 (916/715/25), яка розглядається Господарським судом Одеської області за позовом ТзОВ “Атолло Гранум” до ТзОВ “Озірки” про визнання права власності на нерухоме майно.
11.03.2025 ТзОВ “Санолта Корм” подало суду клопотання (вх.№ 01-05/674/25 від 12.03.2025) про зупинення провадження у справі до набрання чинності судовим рішенням у справі №916/845/25, яка розглядається Господарським судом Одеської області про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.03.2025 відмовлено у задоволенні клопотання ТзОВ “Атолло Гранум” б/н від 11.03.2025 (вх.№ 01-05/671/25 від 12.03.2025) та клопотання ТзОВ “Санолта Корм” б/н від 11.03.2025 клопотання (вх.№ 01-05/674/25 від 12.03.2025) про зупинення провадження, відкладено розгляд справи на 07.04.2025.

01.04.2025 ТзОВ “Санолта Корм” подало додаткові пояснення у справі (вх.№01-04/2521/25 від 02.04.2025) з урахуванням правових висновків Верховного Суду.
03.04.2025 Компанія “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) подала суду додаткові пояснення (вх.№01-04/2605/25) з приводу відзивів на апеляційну скаргу позивача-2, поданих іншими учасниками справи, у яких наведено стисле спростування аргументів відповідачів і третьої особи з посиланням на апеляційні скарги.
03.04.2025 Компанія “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) подала суду додаткові пояснення (вх.№01-04/2632/25) в обґрунтування процесуальної можливості приєднання доказів судом апеляційної інстанції.
04.04.2025 Компанія “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) подала суду клопотання про приєднання доказу до матеріалів справи (вх.№01-04/2636/25), у якому просить визнати об`єктивною неможливість подання висновку експерта за результатами проведення комп`ютерно-технічної експертизи від 02.04.2025 №25/4 КТ-11 до суду першої інстанції і приєднати його до матеріалів справи, надавши цьому висновку відповідну правову оцінку.
06.04.2025 Підприємство «Вторметекспорт» у формі ТзОВ подало суду заяву (вх.№01-05/1016/25 від 07.04.2025) про залучення правонаступника, у якому просить замінити у справі №914/466/23 (914/2942/23) позивача - Компанію “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) на його правонаступника – Компанію «Лаванда Спектрум Трейдинг Гмбх», та відкласти розгляд справи.
06.04.2025 ТзОВ «Озірки» подало заперечення (вх.№01-04/2655/25 від 07.04.2025) на клопотання Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) про долучення доказів до матеріалів справи.
06.04.2025 ТзОВ «Атолло Гранум» подало заперечення (вх.№01-04/2659/25 від 07.04.2025) на клопотання Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) про долучення доказів до матеріалів справи.
06.04.2025 арбітражний керуючий Сокол О.Ю. подав суду заперечення (вх.№01-04/2676/25 від 07.04.2025) на додаткові пояснення ТзОВ «Санолта Корм».

В судовому засіданні 07.04.2025 представник третьої особи-3 підтримав подане клопотання про заміну позивача правонаступником та відкладення розгляду справи.
Представники позивачів підтримали клопотання про долучення доказів, заявлені в апеляційних скаргах, та заявлені позивачем-2 12.03.2025 і 04.04.2025.
Представники відповідачів та третьої особи-3 заявили усні клопотання про відкладення розгляду справи.
Заслухавши пояснення представників учасників справи щодо заявлених клопотань, колегія суддів ухвалила відмовити у їх задоволенні, з огляду на таке:

Щодо клопотань про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 07.04.2025 представники ТзОВ «Атолло Гранум», ТзОВ «Озірки», ПАТ АБ «Південний» заявили усні клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитись з клопотаннями та поясненнями, що надійшли до суду перед судовим засіданням.
Колегія суддів зазначає, що до додаткових пояснень ТзОВ “Санолта Корм” вх.№01-04/2521/25 від 02.04.2025 додано докази доставки документів до електронних кабінетів інших учасників справи – 01.04.2025, до додаткових пояснень Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) вх.№01-04/2605/25 і вх.№01-04/2632/25 від 03.04.2025 – 03.04.2025, до клопотання Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) про долучення доказу вх.№01-04/2636/25 від 04.04.2025 – 04.04.2025, тобто, учасники мали можливість ознайомитись з такими документами, про що свідчать подані ТзОВ «Атолло Гранум» і ТзОВ «Озірки» заперечення.
Щодо клопотання Підприємства «Вторметекспорт» у формі ТзОВ вх.№01-05/1016/25 від 07.04.2025) про заміну позивача правонаступником, сформованого в системі “Електронний суд” 06.04.2025, представник заявника надав в судовому засіданні детальні пояснення щодо обставин, на які посилається заявник в обґрунтуванні цього клопотання. 
У ст.270 ГПК України, якою визначено порядок розгляду апеляційної скарги, передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними (ч.11). 
Слід наголосити, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Враховуючи те, що заявники не повідомили в усних клопотаннях обставин, передбачених у ч.11 ст.270 ГПК України або інших обставин, що унеможливлюють розгляд скарги в цьому судовому засіданні, відсутні підстави для відкладення розгляду справи.
Також представник Підприємства «Вторметекспорт» у формі ТзОВ, підтримуючи клопотання про заміну позивача правонаступником, заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що в справі №914/466/23 про банкрутство ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» в суді першої інстанції було заявлено клопотання про заміну кредитора Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) на його правонаступника – Компанію «Лаванда Спектрум Трейдинг Гмбх», і розгляд цього клопотання було призначено судом на травень 2025 року, відтак, на думку заявників, слід відкласти розгляд справи до вирішення в суді першої інстанції питання про заміну кредитора правонаступником.
Колегія суддів відхиляє заявлені клопотання у зв`язку з тим, що розгляд справи про банкрутство боржника (відповідача-4) в суді першої інстанції, не є підставою для відкладення апеляційного провадження з перегляду судового рішення, ухваленого за результатами розгляду справи позовного провадження в межах цієї справи про банкрутство.

Щодо клопотання третьої особи-3 про заміну позивача правонаступником.

Клопотання Підприємства «Вторметекспорт» у формі ТзОВ про залучення правонаступника обґрунтоване тим, що 24.03.2025 Компанія “Лаванда Спектрум Трейдинг ГмбХ” звернулася до Господарського суду Львівської області в межах справи №914/466/23 про банкрутство ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» із заявою про заміну кредитора - Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED», в частині незабезпечених вимог до боржника, що дорівнює 30 000 000,00 дол. США, що в еквіваленті становить 1 097 058 000,00 грн.
В обґрунтування заяви про заміну кредитора Компанія «Лаванда Спектрум Трейдинг ГмбХ» зазначала, що 05.03.2025 між Компанією «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (Madison Pacific Trust Limited), як первісним кредитором та компанією «Лаванда Спектрум Трейдинг ГмбХ» (Lavanda Spectrum Trading GmbH), як новим кредитором було укладено договір відступлення права вимоги.
Верховний Суд у постанові від 06.05.2021 у справі №910/2526/14 зазначив, що стосовно спорів, які згідно зі ст.7 КУзПБ розглядають за правилами позовного провадження в межах справи про банкрутство, мають застосовувати загальні положення щодо правонаступництва, передбачені ГПК України, і, зокрема, ст.52 цього Кодексу. Для заміни кредитора у справі про банкрутство, вимоги якого вніс до реєстру кредиторських вимог правонаступник, мають застосовуватися спеціальні норми законодавства про банкрутство (ст.43 КУзПБ). Такий висновок підтримано у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.02.2020 у справі №918/335/17.
Отже, станом на 07.04.2025 Компанія «Лаванда Спектрум Трейдинг ГмбХ» (Lavanda Spectrum Trading GmbH) є правонаступником компанії MADISON PACIFIC TRUST LIMITED та відповідно набула всіх прав, які були у цієї Компанії.
На підтвердження зазначених обставин заявник надав копію заяви компанії «Лаванда Спектрум Трейдинг ГмбХ» (Lavanda Spectrum Trading GmbH), яка була подана до Господарського суду Львівської області (з додатками).
Враховуючи те, що у цій справі Компанія «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED» подала позов як кредитор боржника, а згодом фактично відступила право вимоги, зважаючи, що заміна сторони правонаступником може відбуватись на будь-якій стадії судового процесу, Підприємство «Вторметекспорт» у формі ТзОВ вважає, що необхідним є залучення правонаступника позивача до участі у справі.
Водночас, у прохальній частині заявник просить замінити позивача – Компанію «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED», на правонаступника – Компанію «Лаванда Спектрум Трейдинг ГмбХ».
В судовому засіданні представник відповідача-2 підтримав клопотання третьої особи-3 про залучення правонаступника позивача, представники позивачів заперечили проти заявленого клопотання, при цьому, представник Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED» підтвердив обставини відступлення права вимоги та наголосив, що новому кредитору уступлено лише частину вимог (30 млн. дол.США з 117 млн. дол.США), відповідно Компанія «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED» залишається кредитором боржника.
Колегія суддів, розглянувши клопотання про заміну позивача його правонаступником, дійшла висновків про відсутність підстав для задоволення такого клопотання.
Так, відповідно до ч.1 ст.43 КУзПБ у разі вибуття чи заміни кредитора у справі про банкрутство господарський суд за заявою правонаступника або іншого учасника (учасників) справи здійснює заміну такої сторони її правонаступником на будь-якій стадії провадження у справі.
Відповідно до ч.1 ст.52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. 
Процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 52 ГПК України, це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.
При цьому, перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта матеріального правовідношення до іншого не тягне автоматичної зміни осіб у процесуальному відношенні, тому, з урахуванням принципу диспозитивності господарського судочинства, вступ до справи (процесу) правонаступника позивача залежить від його бажання.
В будь-якому випадку, для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи господарський суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах.
У цьому ж випадку заяву про заміну позивача правонаступником на стадії апеляційного провадження подав відповідач.
На підтвердження обставин правонаступництва в матеріальному правовідношенні, які стосуються позивача-2, третя особа-3 надала копію заяви нового кредитора про заміну учасника справи правонаступником у справі про банкрутство.
Вказану заяву Компанії «Лаванда Спектрум Трейдинг ГмбХ» (Lavanda Spectrum Trading GmbH) сформовано в системі «Електронний суд» 24.03.2025 та адресовано Господарському суду Львівської області у справу №914/466/23, при цьому, доказів реєстрації такої заяви в суді першої інстанції відповідач-2 не надав.
Відтак з доданих до клопотання відповідача-2 доказів (копій процесуальної заяви та доданих до неї доказів, поданих іншою особою в іншій справі) суд апеляційної інстанції позбавлений можливості встановити підстави правонаступництва в матеріальному правовідношенні чи обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах.
Водночас, процесульна заміна кредитора правонаступником у справі про банкрутство відбувається шляхом постановлення судом відповідної ухвали, яка підлягає апеляційному оскарженню. 
Станом на 07.04.2025 суду апеляційної інстанції не подано доказів постановлення ухвали Господарського суду Львівської області про заміну кредитора Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED», на правонаступника – Компанію «Лаванда Спектрум Трейдинг ГмбХ», у справі №914/466/23. Натомість, учасники справи, присутні в судовому засіданні, повідомили апеляційний суд про те, що заяву Компанії “Лаванда Спектрум Трейдинг ГмбХ” в Господарському суді Львівської області призначено до розгляду на травень 2025 року.
Таким чином, у справі №914/466/23 про банкрутство ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» процесуальної заміни кредитора, який є позивачем-2 у справі №914/466/23(914/2764/23), в порядку, визначеному у ст.43 КУзПБ, станом на 07.04.2025 не відбулося, а з наданих  Компанією “SUNOLTA OU” (“Санолта ОУ”) (відповідачем-2) доказів у цій справі суд апеляційної інстанції не має можливості встановити підстави для здійснення процесуального правонаступництва позивача-2 в порядку, визначеному ст.52 ГПК України.
Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач є особою, що ініціює розгляд спору в суді та визначає відповідача, а суд має право розглядати справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ГПК України, та в межах заявлених нею вимог. 
Диспозитивність є основною засадою господарського судочинства.
Участь у справі в якості позивача можлива лише за ініціативою особи, яка вважає своє право чи інтерес порушеним.
Зі змісту заяви третьої особи-2 випливає, що заяву Компанії «Лаванда Спектрум Трейдинг ГмбХ» (Lavanda Spectrum Trading GmbH) подано про заміну кредитора - Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED», у справі про банкрутство ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», лише в частині визнаних кредиторських вимог. 
Отже, Компанія «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED» залишається кредитором боржника у справі про банкрутство та є позивачем у цьому спорі, рішення суду за результатами вирішення якого переглядається апеляційним судом.

Щодо клопотань позивачів, заявлених в апеляційних скаргах, про долучення доказів до матеріалів справи, а також щодо клопотання позивача-2 про долучення доказів до матеріалів справи, заявлених 12.03.2025 та 04.04.2025.

В апеляційних скаргах розпорядник майна арбітражний керуючий Сокол О.Ю. та Компанія Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) просять приєднати до матеріалів справи докази, а саме належним чином засвідчені копії:
1) договору іпотеки від 03.07.2020, укладеного між ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” як іпотекодавцем та Компанією “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) як іпотекодержателем, №№1442, 1443, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою Ольгою Юріївною;
2) висновку експерта №016-СІС/24 за результатами проведення комісійної оціночно-будівельної експертизи від 17.09.2024;
3) акта приймання-передачі висновку експерта від 17.09.2024;
4) протоколу огляду від 10.10.2024 у кримінальному провадженні №12022000000001431 від 22.12.2022, складеного старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України О.А. Громадським;
5) клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №12022000000001431 від 22.12.2022 з дозволом на ознайомлення і розголошення, наданим старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України О.А. Громадським.
Клопотання обґрунтовано тим, що під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач-2 просив суд визнати поважними причини пропуску строку подання доказу (договору іпотеки від 03.07.2020, укладеного між ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», як іпотекодавцем, та Компанією «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED), як іпотекодержателем, №№1442, 1443, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю.) і приєднати його до матеріалів справи №914/466/23(914/2942/23) у зв`язку з тим, що в силу статті 80 ГПК України даний доказ не міг бути долучений до позовної заяви, оскільки лише нещодавно отриманий представником Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед».
Предмет іпотеки згідно з договором від 03.07.2020 №№1442, 1443 (додаток 1 предмет іпотеки), ідентичний до предмета іпотеки у спірному договору іпотеки від 03.12.2020 №1152, водночас, згідно з п.4.2 розділу 4 договору іпотеки від 03.07.2020 станом на дату укладення цього договору, вартість предмета іпотеки становить 269 997 231,68 грн (10 100 906,53 доларів США), а зі спірного іпотечного договору №1152 від 03.12.2020 вбачається, що вартість предмета іпотеки за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем (без ПДВ) станом на 03.12.2020 складає 56 873 400,00 грн. (2 млн.дол.США), що додатково підтверджує значне заниження вартості майна.
Про існування договору іпотеки від 03.07.2020 №№1442, 1443 було достовірно відомо ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», як іпотекодавцю, тобто, одній із договірних сторін, проте відповідач-4 у заявах по суті спору не згадав про вказаний договір.
Суд першої інстанції не врахував, що висновок експерта за результатами проведення комісійної оціночно-будівельної експертизи від 17.09.2024, який подано Компанією «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) з клопотанням від 18.09.2024 про приєднання доказу до матеріалів справи, не міг бути долучений до позовної заяви, оскільки лише 18.09.2024 отриманий представником позивача-2 адвокатом Дудяком Р.А.
Так, 21.05.2024 між ДП «Центр судової експертизи та експертних досліджень» Державної судової адміністрації України та Адвокатським об`єднанням «Мельник і Арцишевський» укладено договір про проведення експертизи.
Раніше договір про проведення експертизи не міг бути укладений, оскільки експерту треба було забезпечити доступ до об`єкта дослідження і відповідних правовстановлюючих та технічних документів, тому лише після ухвалення Західним апеляційним господарським постанови від 04.04.2024 у справі №914/466/23, якою припинено повноваження керівника ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» Марченка В.Г. та покладено виконання обов`язків керівника ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» на розпорядника майна Сокола О.Ю., стало можливим забезпечити експерту частковий доступ до об`єкта дослідження.
Суд першої інстанції не врахував, що позивачам в цій справі утруднено доступ до будь-яких документів, які стосуються боржника оскільки тимчасово відсторонений генеральний директор Товариства Марченко В.Г. не надавав жодних документів розпоряднику майна – арбітражному керуючому Соколу О.Ю. на неодноразові вимоги останнього.
Відтак, на переконання апелянтів, суд проявив надмірний формалізм, не приймаючи до розгляду докази, подані позивачем-2.
Окрім того, апелянти повідомляють апеляційний суд, що протокол огляду у кримінальному провадженні №12022000000001431 від 22.12.2022, складений старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України О.А. Громадським 10.10.2024, тобто, після ухвалення оскаржуваного рішення, тому не міг бути поданий позивачами суду першої інстанції.

АБ «Південний» у відзиві на апеляційну скаргу просить долучити до матеріалів справи ухвалу Печерського районного суду від 07.03.2024 у справі №757/9644/24-к та ухвалу Печерського районного суду від 08.07.2024 у справі №757/287/24-к та поновити строк на подання цих доказів.

У клопотанні від 10.03.2025 (вх.№01-04/1883/25 від 11.03.2024) позивач-2 просить визнати об`єктивною причиною неможливість подання та долучити до матеріалів справи Звіт про узгоджені процедури згідно з Міжнародним стандартом супутніх послуг 4400 «Завдання з виконання узгоджених процедур» від 07.03.2025, виконаний практикуючим фахівцем К.О. Залецьким, у якому встановлено, що протягом одного банківського дня – 17 травня 2023 року, грошові кошти в розмірі 163 225 000 грн., які ТзОВ «Аттолло Гранум» отримало від ТзОВ «Санолта» для оплати ТзОВ «Санолта корм» за зерновий термінал (ПЗТ) на підставі договору купівлі-продажу від 10.04.2023 за №939, а в кінці робочого дня кошти знову повернулися до його первісного відправника - ТзОВ «Санолта», але вже від ТзОВ «Санолта корм».
Позивач-2 подає вказаний звіт на підтвердження доводів про недобросовісність ТзОВ «Аттолло Гранум», до якого пред`явлено вимогу про витребування майна боржника, адже звіт підтверджує, що відчуження 10.04.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю «Санолта корм» на користь ТзОВ «Аттолло Гранум» зернового терміналу (ПЗТ) мало фраудаторний характер, оскільки 100 відсотків частки у статутному капіталі ТзОВ «Аттолло Гранум» належало на час купівлі-продажу і належить на даний час естонській компанії ТзОВ «Санолта ОУ». Тобто, покупець зернового терміналу (ПЗТ) – ТзОВ «Аттолло Гранум», розрахувалося з продавцем зернового терміналу (ПЗТ) – ТзОВ «Санолта корм», грошима, отриманими від естонської компанії ТзОВ «Санолта ОУ», які в подальшому повернулися до ТзОВ «Санолта ОУ» від ТзОВ «Санолта корм». Водночас, і ТзОВ «Аттолло гранум», і ТзОВ «Санолта корм», і ТзОВ «Санолта ОУ» входять до групи компаній Sunolta відповідно до інформації на сайті sunolta.ua в розділі «Група Санолта в Україні», про що вказано в позовній заяві і апеляційній скарзі.

У клопотанні від 04.04.2025 позивач-2 просить визнати об`єктивною неможливість подання висновку експерта за результатами проведення комп`ютерно-технічної експертизи від 02.04.2025 №25/4 КТ-11 до суду першої інстанції і приєднати такий доказ до матеріалів справи, надавши цьому висновку відповідну правову оцінку.
Обґрунтовуючи подане клопотання, заявник зазначає, що висновок експерта за результатами проведення комп`ютерно-технічної експертизи №25/4 КТ-11 від 02.04.2025, який додатково підтверджує факт створення повідомлення в системі IFOBS не 09 січня 2023 року, а не раніше 21.02.2023.
Вказаний висновок експерта складений лише 02.04.2025 та надісланий представнику Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» 03.04.2025, що підтверджується супровідним листом ТзОВ «Лабораторія комп`ютерної криміналістики» від 03.04.2025 №4/2504/87 за підписом виконавчого директора Сергія Денисенка. 
Відтак цей висновок експерта не міг бути поданий раніше ні суду першої, ні суду апеляційної інстанцій. Більше того, скласти вказаний висновок вдалося лише завдяки документам, отриманим з матеріалів кримінального провадження №12022000000001431 від 22.12.2022.

У додаткових поясненнях щодо процесуальної можливості долучити такі докази до матеріалів справи позивач-2 просить врахувати правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 24.07.2024 у справі №646/857/18, відповідно до яких випадки дослідження апеляційним судом нових доказів можуть бути, зокрема, такими: докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, не знала і не могла знати про їх існування; наявні інші поважні причини їх ненадання до суду першої інстанції, де відсутні умисел чи недбалість особи, яка їх подає, або вони не досліджені цим судом внаслідок інших процесуальних порушень.

У відзивах на апеляційні скарги відповідачі та третя особа-2 висловили заперечення щодо приєднання поданих апелянтами доказів до матеріалів справи.
Окрім того, ТзОВ «Озірки», ТзОВ «Аттолло Гранум» і ТзОВ «Санолта Корм» у запереченнях проти задоволення клопотання позивача-2 про долучення доказів просять відмовити у долученні поданих доказів, оскільки позивач-2 не навів жодного обґрунтування в чому полягає винятковість випадку неподання доказів суду першої інстанції протягом тривалого розгляду справи (більше року), не навів причини, які не залежали від позивача-2 та виключили для позивача-2 можливість подати такі докази. Також відповідачі звертають увагу на практику Верховного Суду (постанова від 31.10.2024 у справі №910/11291/23), відповідно до якої неможливо приймати докази, які подані до суду апеляційної інстанції, якщо вони не існували станом на період розгляду справи у суді першої інстанції.

В судовому засіданні 07.04.2025 представники позивачів підтримали подані клопотання про приєднання доказів.
Представники відповідачів та третьої особи-3, присутні в судовому засіданні, заперечили проти долучення доказів.
Колегія суддів, розглянувши викладені в апеляційній скарзі клопотання позивачів, а також клопотання відповідача-1 заявлене у відзиві, клопотання позивача-2, подане 11.03.2025, клопотання позивача-2, подане 04.04.2025, про приєднання до матеріалів справи доказів та визнання поважними причин пропуску строку на їх подання, ухвалила відмовити в їх задоволенні, з огляду на таке.
Відповідно до частин другої, четвертої, п`ятої, десятої статті 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина восьма статті 80 ГПК України).
Відповідно до сталої практики Верховного Суду докази, що підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані учасниками справи одночасно з заявами по суті справи у суді першої інстанції, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем суду та належним чином обґрунтована. При цьому докази, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на учасника справи покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою.
Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом доказів з порушенням встановленого строку, - наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи.
З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві позивачі не повідомляли про необхідність призначення судових експертиз чи про звернення до експерта з метою проведення експертиз на замовлення позивачів.
Також у позовній заяві не йшлося про умови договору іпотеки від 03.07.2020, укладеного ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» як іпотекодавцем та Компанією «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) як іпотекодержателем, №№1442, 1443, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою Ольгою Юріївною.
При цьому, позивач-2 є стороною цього договору та не навів обґрунтування щодо відсутності копії цього договору у розпорядженні іпотекодержателя.
Також слід взяти до уваги, що вказані докази (висновок експерта №016-СІС/24 за результатами проведення комісійної оціночно-будівельної експертизи від 17.09.2024 та договір іпотеки від 03.07.2020 за №№1442, 1443), подані позивачами разом з апеляційними скаргами, були подані до суду першої інстанції після закриття підготовчого засідання у справі.
Відповідно до статті 194 ГПК України завданнями розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.
Тобто, вирішення спору на підставі матеріалів, які зібрані поза межами підготовчого провадження не відповідає завданням, які визначені процесуальним законом для кожної стадії господарського процесу.
У свою чергу статтею 269 ГПК України, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Системний аналіз статей 80, 269 ГПК України свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у цьому випадку - позивача).
При цьому, відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.
Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.
Відповідно до усталеної судової практики (зокрема, постанова Верховного Суду від 06.11.2024 у справі №200/13101/17) прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті 269 ГПК України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.
Також така обставина як відсутність доказів як таких на момент ухвалення оскарженого рішення взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України не залежно від причин неподання учасником справи таких доказів. 
Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.
Оскільки надані позивачем-1 та позивачем-2 докази, а саме: протокол огляду від 10.10.2024 у кримінальному провадженні №12022000000001431 від 22.12.2022, складеного старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України О.А. Громадським, клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №12022000000001431 від 22.12.2022, Звіт про узгоджені процедури згідно з Міжнародним стандартом супутніх послуг 4400 «Завдання з виконання узгоджених процедур» від 07.03.2025, висновок експерта за результатами проведення комп`ютерно-технічної експертизи від 02.04.2025 №25/4 КТ-11, датовані після 19.09.2024, тобто не існували на час ухвалення оскарженого рішення, суд апеляційної інстанції не вправі прийняти додаткові докази у порядку статті 269 ГПК України, незалежно від причин неподання таких доказів.
У постанові Верховного Суду від 24.07.2024 у справі №646/857/18, на правові висновки у якій покликається позивач-2, суд касаційної інстанції, окрім висновків про процесуальну можливість прийняття доказів на стадії апеляційного провадження, дійшов висновку про те, що досліджуючи надані апеляційній інстанції відповідачем нові докази, суд не з`ясував поважність причин неподання цих доказів до суду першої інстанції, узагалі не обговорював можливість їх прийняття, не мотивував свій висновок та не зазначив про це в судовому рішенні.
У цій справі позивачі (щодо поданих ними доказів) та відповідач-1 (щодо ухвал Печерського районного суду від 07.03.2024 у справі №757/9644/24-к та від 08.07.2024 у справі №757/287/24-к) не довели поважності та об`єктивної непереборності причин неподання доказів до суду першої інстанції, враховуючи тривалий у часі розгляд справи (позовну заяву подану подано 03.10.2023, підготовче засідання закрито 23.07.2024, а оскаржуване рішення ухвалено 19.09.2024), відтак відсутні процесуальні підстави для поновлення строків на їх подання.

В судовому засіданні 07.04.2025 представники позивачів підтримали вимоги апеляційних скарг, просили оскаржене рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, в задоволенні апеляційних скарг відповідача-3 – відмовити.
Представник відповідача-3 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції в оскарженій частині скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким закрити провадження у справі щодо позовних вимог про визнання недійсними договорів, в задоволенні апеляційних скарг позивачів – відмовити.
Представники відповідача-1, відповідача-2, відповідача-5, та третьої особи-3 проти задоволення вимог апеляційних скарг позивачів заперечили, просили залишити оскаржене рішення без змін.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши апеляційні скарги, заслухавши пояснення учасників справи, присутніх в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційних скарг позивачів підлягають задоволенню, а в задоволенні вимог апеляційної скарги відповідача-3 слід відмовити, з огляду на таке:

Розгляд справи в суді першої інстанції. Короткий зміст позовних вимог, заперечень відповідачів та рішення суду першої інстанції.

В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/466/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Олімпекс Купе Інтернейшнл” на стадії процедури розпорядження майном боржника.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.02.2023 відкрито провадження у справі №914/466/23 за заявою Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” “MADISON PACIFIC TRUST LIMITED” про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Олімпекс Купе Інтернейшнл”; визнано вимоги кредитора - Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” “MADISON PACIFIC TRUST LIMITED” у розмірі 15081357,98 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл”; розпорядником майна ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” призначено арбітражного керуючого Сокола О.Ю.
03.10.2023 розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Сокол О.Ю. та Компанія “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) звернулись до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідача-1 – ПАТ АБ “Південний”, до відповідача-2 – ТзОВ “Санолта корм”, до відповідача-3 – ТзОВ “Аттолло гранум”, до відповідача-4 – ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл”, до відповідача-5 – ТзОВ “Озірки”, у якому позовними вимогами є:
- визнати недійсним договір іпотеки (серія та номер 1152 від 03.12.2020) щодо нерухомого майна ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” – зерновий термінал (ПЗТ) з обсягом зберігання до 190 тис.тонн (IV черга будівництва) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2084464051101, відповідно до якого дане нерухоме майно передано в іпотеку Товариством з обмеженою відповідальністю “Олімпекс Купе Інтернейшнл” Публічному акціонерному товариству Акціонерний Банк “Південний”;
- визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 13.02.2023 (реєстраційні номери 406), який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Тетяною Андріївною, відповідно до якого Публічним акціонерним товариством Акціонерний Банк “Південний” було продано Товариству з обмеженою відповідальністю “Санолта Корм” нерухоме майно, а саме: зерновий термінал (ПЗТ) з обсягом зберігання до 190 тис.тонн (IV черга будівництва) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2084464051101, площею 5 288,2 кв.м., який знаходиться за адресою Одеська область, м.Одеса, пл.Митна, будинок 1/1;
- витребувати у ТзОВ “Атолло Гранум” (реквізити) на користь ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” (реквізити) нерухоме майно - зерновий термінал (ПЗТ) з обсягом зберігання до 190 тис.тонн (IV черга будівництва) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2084464051101, площею 5 288,2 кв.м., який знаходиться за адресою Одеська область, м.Одеса, пл.Митна, будинок 1/1;
- визнати недійсним договір іпотеки (серія та номер 1026) від 19.04.2023, який укладено між ТзОВ “Атолло Гранум” (реквізити) та ТзОВ “Озірки” (реквізити) щодо передачі в іпотеку нерухомого майна, а саме: зерновий термінал (ПЗТ) з обсягом зберігання до 190 тис.тонн (IV черга будівництва) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2084464051101, площею 5 288,2 кв.м., який знаходиться за адресою Одеська область, м.Одеса, пл.Митна, будинок 1/1.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оспорювані договори є фраудаторними, були укладені на шкоду кредиторам та підлягають визнанню недійсними відповідно до ст.42 КУзПБ, наслідком укладення оспорюваних договорів стало вибуття майна боржника з його володіння, у зв`язку з чим, позивачі вважають, що таке майно підлягає витребуванню від набувача на користь боржника.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.10.2023 відкрито провадження у справі №914/466/23(914/2942/23), постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження в межах справи №914/466/23 про банкрутство ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл”, залучено до участі у справі приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрову Т. А., ТзОВ “Ферко”, ТзОВ “Вторметекспорт”, ТзОВ “Металзюкрайн Корп Лтд” як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1 (ПАТ АБ “Південний”).
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.10.2023 ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.04.2024 залучено приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сімонову О.Ю. до участі у справі як третю особу-5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів; залучено приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. до участі у справі як третю особу-6, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів; ухвалено повернутись до розгляду справи №914/466/23(914/2942/23) на стадію підготовчого провадження.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.09.2024.
Ухвалюючи оскаржене рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд дійшов таких висновків:
- враховуючи підстави позову та характер спірних правовідносин, не можна вважати порушеними права та інтереси позивачів, позивачами не було доведено належними та допустимими доказами порушення оспорюваними договорами їх майнових прав чи інтересів;
- укладення третьою стороною та кредитором договору іпотеки для забезпечення виконання зобов`язань боржника перед кредитором не зумовлює виникнення у заставодавця (іпотекодавця) майнових зобов`язань з моменту укладання такого договору та до моменту порушення боржником основного зобов`язання і не вимагає вчинення боржником на користь третьої особи майнових дій з моменту укладення договору іпотеки;
- укладення договору іпотеки не зумовлює виникнення у іпотекодержателя майнових зобов`язань перед майновим поручителем (іпотекодавцем), в тому числі обов`язку вчинення майнових дій на користь майнового поручителя, адже договір іпотеки за своє суттю є договором за яким виникають зобов`язання, які мають акцесорний характер стосовно основного зобов`язання;
- відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 30.06.2022 у справі №922/2960/17, не може бути визнаним недійсним укладений боржником договір іпотеки з підстав визначених абзацом другим частини першої статті 20 Закону про банкрутство (абзацом другим частини другої статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства) - прийняття (взяття) боржником на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, оскільки його укладення не зумовлює виникнення майнових зобов`язань між сторонами такого правочину, а лише має наслідком виникнення у майнового поручителя акцесорного (додаткового) зобов`язання стосовно основного зобов`язання (зобов`язання за кредитним договором); 
- позивачами не було доведено обставини порушення оскаржуваними договорами їх майнових прав чи інтересів, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог; 
- ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл”, ТзОВ “Ферко”, ТзОВ “Вторметекспорт” та ТзОВ “Металзюкрайн Корп Лтд” пов`язані засновниками, бенефіціарними власниками та активними бізнес-процесами в Україні, аналіз господарських відносин між цими товариствами, а також корпоративна структура означених компаній, свідчить про ознаки класичної моделі ведення бізнесу;
- легітимна мета взяття на себе зобов`язань іншої особи може прослідковуватись із наявності родинних, особистих, ділових, корпоративних, відносин пов`язаності, економічної залежності чи підпорядкування тощо, які могли б розглядатися як спонукання поручителя взяти на себе додатковий економічний тягар і на безоплатних підставах укласти договір щодо забезпечення зобов`язань, тому необґрунтованими є доводи позивачів про невигідність умов договору іпотеки від 03.12.2020 для ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл”;
- спірне нерухоме майно не є єдиним майном ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” за рахунок якого кредитори можуть задовольнити свої вимоги, тому позивачами не доведено, що укладаючи договір іпотеки від 03.12.2020, сторони договору мали на меті унеможливити задоволення вимог інших кредиторів за рахунок нерухомого майна; 
- позивач-2 погодив укладення сторонами договору іпотеки 03.12.2020, що свідчить про обізнаність щодо укладення такого договору та про відсутність заперечень щодо його укладення;
- зі змісту листа Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) про відмову та згоду №5 від 01.12.2020, повідомлення Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) про припинення іпотеки на предмет іпотеки від 01.12.2020, договору від 03.12.2020 про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого 03.07.2020 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. за реєстровим №№1442, 1443, вбачається проінформованість Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) про наміри укладення ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” нового кредитного зобов`язання, яке буде забезпечене іпотекою нерухомого майна;
- припинення іпотеки за згодою Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) шляхом укладання договору від 03.12.2020 про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого 03.07.2020 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О. Ю. за реєстровим № №1442, 1443, безумовно свідчить про вільне волевиявлення позивача-2 про припинення іпотеки та обтяження нерухомого майна та усвідомлення того, що власник - ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” у відповідності до законодавства України має право на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому майном, в тому числі, але не виключно щодо передачі належного нерухомого майна ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” в іпотеку третім особам (ПАТ АБ “Південний”);
- враховуючи обізнаність Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) про наміри укладення ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” нового кредитного зобов`язання, яке буде забезпечене іпотекою нерухомого майна, позивач-2 не був позбавлений можливості отримати публічну інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність кредитних зобов`язань, що забезпечені іпотекою ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” та надати відповідні заперечення ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” щодо укладення оспорюваного договору іпотеки від 03.12.2020;
- лист про відмову та згоду №5 від 01.12.2020, повідомлення про припинення іпотеки від 01.12.2020 та договір про внесення змін від 03.12.2020 до договору іпотеки є беззаперечними доказами, що підтверджують добросовісність дій ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” щодо передачі нерухомого майна (зернового терміналу) в іпотеку ПАТ АБ “Південний” та відсутність будь-яких вчинених дій з наміром завдання шкоди Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED);
- позивачі не надали жодних належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 73, 77 ГПК України, про те, що оспорюваний договір іпотеки 03.12.2020 є фраудаторним та укладеним за відсутності згоди Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) на шкоду кредиторам;
- позивачі зазначають, що предмет іпотеки складає менше 1% вартості зернового терміналу, покликаючись на оцінку бізнесу, здійснену компанією PricewaterhouseCoopers, проте звіт компанії PricewaterhouseCoopers стосувався оцінки бізнесу групи компаній загалом, а не оцінки окремих об`єктів нерухомого майна, з висновку не вбачається, що предметом оцінки було майно, щодо якого були заявлені вимоги про витребування;
- з долучених до позову інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно спірного майна, не вбачається наявність відповідних відомостей про присвоєння відповідного реєстраційного номера, який ідентифікує спірне нерухоме майно як цілісний майновий комплекс, отже відсутні підстави стверджувати, що таке майно є цілісними майновим комплексом;
- ПАТ АБ “Південний” направило, а боржники та іпотекодавець - ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл”, отримали відповідні вимоги, як того вимагає ст.35 Закону України “Про іпотеку”, по системі “IFOBS”, 09.02.2023, що підтверджується відповідним повідомленням в системі “IFOBS” №7439577;
- факт отримання вимоги не оспорюється ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” або боржниками, а отже у суду відсутні підстави вважати, що така вимога не направлялася, або не була отримана, відсутні підстави для визнання договору купівлі-продажу недійсним;
- ТзОВ «Аттолло гранум» набуло у власність предмет іпотеки у відповідності до законодавства України, як добросовісний набувач в розумінні ст.330 ЦК України і предмет іпотеки не може бути витребуваний від ТзОВ «Аттолло гранум» відповідно до норм ст.388 ЦК України, тому відсутні правові підстави для задоволення віндикаційного позову і витребування Нерухомого майна у ТзОВ «Аттолло гранум», як добросовісного набувача;
- позов про витребування майна може бути подано виключно власником майна, натомість Компанія «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) та/або розпорядник майна ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» не є власниками нерухомого майна; 
- оскільки договір іпотеки від 03.12.2020 є дійсним та не визнаний судом недійсним, то законним є набуття у власність нерухомого майна ТзОВ «Аттолло гранум» та подальша його передача у іпотеку ТзОВ «Озірки».

Узагальнені доводи апелянтів (позивачів).

Вимоги апеляційних скарг розпорядника майна арбітражного керуючого Сокола О.Ю. та Компанії Медісон Пасіфік Траст Лімітед (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) обґрунтовано тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства, статей 5, 23, 35, 38 Закону України «Про іпотеку», статей 3, 13, 387, 388 Цивільного кодексу України.
Щодо наявності підстав для визнання недійсним іпотечного договору №1152 від 03.12.2020, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І., апелянти покликаються на такі доводи:
- суд не врахував, що відповідно до ч.1 ст.42 КУзПБ господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з тих підстав, що боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог;
- спірний договір було укладено 03.12.2020, тобто, протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство боржника, а також всупереч основному зобов`язанню, взятому на себе ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл”, як боржником, згідно з кредитним договором від 12.11.2019, укладеним між Компанією «G.N. TERMINAL ENTERPRISES LIMITED» (позичальник) та Компанією «ACP I TRADING LLC» й Компанією «PATHFINDER STRATEGIC CREDIT II LP» (первинні кредитори) та Компанією «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED», як кредитним агентом та довірчим управителем міжнародним забезпеченням;
- порушення ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” умов п.21.15, п.21.17 кредитного договору призвело до порушення прав кредиторів, яким кореспондували порушені зобов`язання, а також до заподіяння збитків кредиторам за кредитним договором у вигляді упущеної вигоди внаслідок істотного зменшення обсягу майна боржника, за рахунок якого кредитори можуть задовольнити свої вимоги;
- предмет іпотеки є частиною цілісного майнового комплексу, інша частина якого передана в іпотеку для забезпечення зобов`язань перед позивачем-2: Компанією «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED), в рамках провадження справи про банкрутство предмет іпотеки міг бути використаний для погашення вимог кредиторів боржника, зокрема, прибуток, отриманий внаслідок користування предметами іпотеки та/або кошти, отримані внаслідок продажу предмета іпотеки, підлягали розподілу між кредиторами, крім того, предмети іпотеки є ключовою частиною цілісного майнового комплексу, тому відчуження предмета іпотеки знецінює решту цілісного майнового комплексу боржника, бо його повноцінне самостійне функціонування неможливе без використання предмета іпотеки;
- відповідно до ч.2 ст.42 КУзПБ правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з тих підстав, що боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони;
- саме по собі вчинення правочину із заінтересованою особою або взяття на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони є самостійною підставою недійсності (аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 02.04.2024 у справі №910/5477/23, від 23.04.2024 у справі №925/1577/20 (925/129/23);
- у цій справі ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл”, як боржник за основним зобов`язанням, не виконує свого обов`язку з повернення кредиту згідно з кредитним договором від 12.11.2019 і мало прострочену заборгованість уже на момент укладення оскаржуваного договору іпотеки, а тому з огляду на відмінність фактичних обставин справи висновок Верховного Суду від 30.06.2022 у справі №922/2960/17, застосований судом першої інстанції, не підлягає врахуванню у цій справі (аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 24.01.2024 у cправі №907/935/21(907/954/22);
- оскаржуваний договір іпотеки-1 підлягає визнанню недійсним на підставі ч.2 ст.42 КУзПБ, оскільки ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» шляхом укладення оскаржуваного договору взяло на себе зобов`язання майнового поручителя перед ПАТ АБ “Південний” без відповідних майнових дій іншої сторони, а саме іпотекодержателя ПАТ АБ “Південний” та позичальників: ТОВ «Ферко», ТОВ «Вторметекспорт»;
- у постанові від 28.11.2019 у справі №910/8357/18 Верховний Суд дійшов висновку, що боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими;
- у справі №910/17925/14 Вищий Господарський Суд України визнав недійсним договір іпотеки, який був укладений фізичною особою-підприємцем, щодо якої було відкрито провадження про банкрутство, оскільки боржник взяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог третьої особи перед банком;
- у справі №910/17925/14 боржник також не був стороною генеральної угоди та не отримував кредитних коштів чи жодної іншої вигоди від відповідача-1, позичальників чи будь-якої іншої сторони, натомість, боржник безоплатно передав своє майно в іпотеку для забезпечення грошових зобов`язань інших юридичних осіб – позичальників;
- Верховний Суд у постанові від 24.01.2024 у cправі №907/935/21(907/954/22) встановив, що з огляду на зазначене, зважаючи на процесуальну поведінку скаржника та інших кредиторів, твердження скаржника, що договір застави спрямований на підтримання господарської діяльності ТзОВ «Закарпатська нафтогазова компанія» є неправдоподібними, не можуть братись до уваги судом та правильно відхилені попередніми судами з підстав того, що скаржник жодним чином не зазначає, яку саме економічну мету переслідувало ТзОВ «ВАССТЕЛ», позбуваючись права розпорядження власними активами безоплатно, без будь-яких відповідних майнових дій іншої сторони;
- укладення оспорюваного іпотечного договору було економічно й комерційно недоцільним для боржника та суперечило меті його підприємницької діяльності, укладаючи спірні іпотечні договори, боржник забезпечив виконання грошових зобов`язань інших юридичних осіб - позичальників, не отримавши натомість жодної економічної вигоди;
- відповідно до річної фінансової звітності боржника станом на 31.12.2020, вартість основних засобів складала 699 682 000,00 грн, вартість предмета іпотеки, відповідно до договору іпотеки-1, становила 56 873 400,00 грн, що складало більше 8% вартості усіх основних засобів боржника, що свідчить про суттєве значення предмета іпотеки для господарської діяльності боржника, окрім того, без предмета іпотеки неможливе функціонування активів боржника як єдиного майнового комплексу;
- укладення боржником іпотечного договору, що передбачає звернення стягнення на ключовий актив – предмет іпотеки у випадку невиконання зобов`язань позичальниками без отримання будь-якої вигоди чи компенсації боржником є очевидно недоцільною та економічно невиправданою діяльністю ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл»;
- укладення та виконання спірного іпотечного договору завдало значних збитків боржнику та фактично унеможливило здійснення ним господарської діяльності, як наслідок, це поставило під загрозу можливість відповідача-4 виконати зобов`язання перед кредиторами;
- Підприємство «Вторметекспорт» у формі ТзОВ є пов`язаною з ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» юридичною особою, проте воно не входить у «Схему структури Групи», бенефіціарними власниками якої є Володимир Науменко та ОСОБА_2 ;
- 14.02.2023 на розгляд Господарського суду Львівської області за вх. №601 від Підприємства «Вторметекспорт» у формі ТзОВ надійшла заява від 13.02.2023 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», проте ухвалою від 15.02.2023 відкрито провадження про банкрутство за заявою Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED», а вимоги Підприємства «Вторметекспорт» у формі ТзОВ вирішено розглянути в попередньому засіданні суду;
- кредиторські вимоги Підприємства «Вторметекспорт» у формі ТзОВ ґрунтуються на договорі доручення від 01.01.2016, при цьому з аналізу платіжних документів випливає, що починаючи з 17.12.2021 до 27.12.2022 Підприємство «Вторметекспорт» у формі ТзОВ активно перераховувало грошові кошти ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» на виконання договору доручення, який був укладений ще 01.01.2016;
- здійснення Підприємством «Вторметекспорт» у формі ТзОВ платіжних операцій на користь ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» напередодні відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» свідчить про необхідність сформувати Підприємству «Вторметекспорт» розмір кредиторських вимог, необхідний для самостійного ініціювання провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», тому не відповідають дійсності твердження суду першої інстанції про ознаки класичної моделі ведення бізнесу;
- за договором іпотеки від 03.12.2020 вартість предмета іпотеки становить 56 873 400,00 грн, що станом на 03.12.2020 було еквівалентно 2 млн доларів США, в той же час, згідно оцінки проведеної у 2020 році компанією PricewaterhouseCoopers, станом на 31.12.2019, вартість зернового терміналу, ІV черга якого була відчужена за зазначеним договором, становить від 303 млн до 348 млн доларів США, що еквівалентно від 11,08 млрд до 12,72 млрд гривень;
- площа IV черги відносно площі усього зернового терміналу складає приблизно 30 відсотків, крім того, IV черга є найновішою складовою частиною зернового терміналу, що також визначає її більш високу цінність по відношенню до інших частин терміналу, які були введені в експлуатацію раніше;
- боржник та відповідач-1 вказали вартість предмета іпотеки, яка є суттєво нижчою від ринкової ціни, що вплинуло на заниження ціни під час подальшого укладення договору купівлі-продажу, відтак, це завдало збитків боржнику через відчуження його майна за ціною значно нижче ринкової;
- заниження вартості предмета іпотеки додатково підтверджується доказами, які необґрунтовано були відхилені судом першої інстанції: договором іпотеки від 03.07.2020, укладеним між ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», як Іпотекодавцем, та Компанією «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED), як іпотекодержателем, №№1442, 1443, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. та висновком експерта за результатами проведення комісійної оціночно-будівельної експертизи від 17.09.2024;
- предмет іпотеки згідно з договором від 03.07.2020 №№1442, 1443 (додаток 1 предмет іпотеки), ідентичний до предмета іпотеки в спірному договорі іпотеки від 03.12.2020 за реєстраційним №1152, водночас, згідно з п. 4.2 розділу 4 договору іпотеки від 03.07.2020 станом на дату укладення цього договору, вартість предмета іпотеки становить 269 997 231,68 грн, що є еквівалентом 10 100 906,53 доларів США (згідно з офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України та чинним на або приблизно на дату укладення цього договору), водночас, зі спірного іпотечного договору 03.12.2020 вбачається, що вартість предмета іпотеки (без ПДВ) станом на 03.12.2020 складає 56 873 400,00 грн, що за курсом НБУ (1 долар = 28,4367 грн.) складає 2 000 000,00 доларів США (п.2.1 розділу 2 договору);
- предмет іпотеки – зерновий термінал (ПЗТ) з обсягом одночасного зберігання до 190 тис. тон (ІV черга будівництва) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2084464051101 площею 5 288,2 кв.м. який знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Одеса, площа Митна, будинок 1/1 – в період з моменту підписання договору іпотеки від 03.07.2020 №№1442, 1443 та до моменту підписання іпотечного договору №1152 від 03.12.2020 подешевшав в п`ять разів: з 10 млн. дол. США до 2 млн. дол. США;
- висновком експерта за результатами проведення комісійної оціночно-будівельної експертизи від 17.09.2024 встановлено, що дійсна (ринкова) вартість об`єктів нерухомого майна портового зернового терміналу з обсягом одночасного зберігання до 190 тис. тон (IV черга будівництва) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2084464051101 площею 5 288,2 кв.м., який знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Одеса, площа Митна, будинок 1/1 в цінах станом на 30.11.2020 становила: 140 054 700 грн., водночас, ринкова вартість цього ж об`єкта нерухомого майна за іпотечним договором №1152 від 03.12.2020 склала 56 873 400,00 грн.;
- не відповідають дійсним фактичним обставинам справи висновки суду першої інстанції про згоду Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) на припинення іпотеки на нерухоме майно за договором від 03.12.2020, суд не врахував пояснень позивача-2 по суті спору від 24.11.2023 (зареєстровані в системі «Електронний суд» 2711.2023);
- в листі про відмову від відповідальності та договорі №5 (Waiver and Agreement Letter No.5) від 01.12.2020 вказано, що « 1.2. «Нова кредитна лінія» означає поновлювану кредитну лінію в розмірі 8 000 000,00 доларів США з процентною ставкою 7,9% річних і кінцевим терміном погашення 31.05.2021, яка буде надана «Південним» своїм позичальникам в рамках існуючої фінансової заборгованості «Південного», « 1.3. «Нове забезпечення» означає іпотеку, яка буде надана банку «Південний» компанією «Олімпекс» для об`єкта четвертої черги в якості забезпечення заборгованості перед «Південним» за існуючою фінансовою заборгованістю «Південного» (у тому числі за новою кредитною лінією)», проте ТзОВ «Ферко» та ТзОВ «Вторметекспорт» уклали з ПАТ АБ «Південний» кредитні договори з іншими кредитними лімітами, іншими процентними ставками, іншим строком погашення та для інших цілей, згоди на забезпечення яких позивач-2 не надавав, що свідчить про порушення банком «Південний», ТзОВ «Ферко», ТзОВ «Вторметекспорт», ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» умов кредитного договору від 12.11.2019;
- всупереч пункту 21.15 (в) та пунктом 21.17 (а) кредитного договору від 12.11.2019, іпотекою зернового терміналу з обсягом одночасного зберігання до 190 тис. тонн (ІV черга будівництва) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2084464051101 площею 5288.2 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Одеса, площа Митна, будинок 1/1, боржник (ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл») забезпечував виконання зобов`язань ТОВ «Ферко», ТОВ «Вторметекспорт», не погоджених з позивачем-2, боржник не звертався до позивача-2 про отримання згоди на укладення договору іпотеки і не отримував її;
- Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED» було відомо лише про кредит в розмірі 8 000 000,00 доларів США з процентною ставкою 7,9% річних і кінцевим терміном погашення 31.05.2021 відповідно до листа про відмову від відповідальності та договору №5 (Waiver and Agreement Letter No. 5) від 01.12.2020, що підтверджується частиною 3 додатку 2 («Існуюча фінансова заборгованість банку «Південний») до кредитного договору, таким чином, боржник уклав договір іпотеки-1 всупереч наявним договірним зобов`язанням, діяв недобросовісно та на шкоду кредитору (позивачу-2);
- ПАТ АБ «Південний» (відповідач-1), ТОВ «Санолта Корм» (відповідач-2), ТОВ “Ферко” (третя особа-2), покликаючись на Лист про відмову від відповідальності та Договору №5 (Waiver and Agreement Letter No. 5) від 1 грудня 2020 р., не згадують пункту 2.6 вказаного листа, в якому регламентовано умови відмови від претензій та згоди, зокрема, щодо повного погашення відсотків до виплати готівкою за вересень 2020 року;
- відповідачі не вказали і не надали доказів сплати позичальником 100% від загальної суми відсотків відповідно до плану платежів, на який погодилися кредитори, і який повинен був бути узгоджений не пізніше 4 грудня 2020 року;
- лист про відмову від відповідальності та договору №5 (Waiver and Agreement Letter No. 5) від 01.12.2020 підписаний директором «G.N. TERMINAL ENTERPRISES LIMITED» Сергієм Грозою, кінцевим бенефіціарним власником групи компаній GNT, який був зацікавлений в отриманні кредитних коштів, і в результаті чого кредити не повернуті, а майно боржника (ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл») за борги інших юридичних осіб – не боржника – незаконно опинилося в третіх осіб.

Щодо наявності підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.12.2023, реєстраційний номер 406, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. апелянти покликаються на такі доводи:
- договір купівлі-продажу підлягає визнанню недійсним з огляду на недотримання відповідачем-1 (ПАТ АБ «Південний») відповідних положень Закону України «Про іпотеку» при зверненні стягнення на предмети іпотеки у позасудовому порядку;
- всупереч вимогам ч.1 ст.35 та ч.1 ст.38 Закону України «Про іпотеку» відповідач-1 (ПАТ АБ «Південний») не повідомив належним чином боржника як іпотекодавця про порушення зобов`язання, оскільки вимога (повідомлення про порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору) №14/001/946/2023 від 09.01.2023 була отримана боржником (ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл») лише 24.01.2023, відповідно, у боржника був гарантований Законом України “Про іпотеку” тридцятиденний строк для виконання зобов`язань за вимогою до 23.02.2023 проте, 13.02.203 відповідач-1 та відповідач-2 уклали оспорюваний договір купівлі-продажу предмета іпотеки та відбулась державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за відповідачем-2;
- у постанові від 29.09.2020 у справі №757/13243/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що при недотриманні положень Закону України “Про іпотеку” щодо направлення такої вимоги, іпотекодержатель не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки;
- відповідно до п.6.3 договору купівлі-продажу, у разі розірвання цього договору або визнання його недійсним з будь-яких підстав, грошові кошти сплачені за цим договором спрямовуються на погашення боргу за генеральною угодою у цьому разі у покупця (відповідач-2) виникає право вимоги сплачених коштів (регресу) до іпотекодавця (відповідач-4) та позичальників (треті особи 2,3,4), чим відповідачі заздалегідь передбачають, що договір може бути визнаний недійсним з будь-яких підстав; зазначене, в сукупності з хронологією подій, дає можливість стверджувати про достовірну обізнаність банку та відповідача-2 щодо розгляду судом питання про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника та свідомого допущення порушень прав боржника і положень чинного законодавства України (серед іншого, передчасне звернення стягнення на майно в порушення строків встановлених статтями 35, 38 Закону України «Про іпотеку»), що може призвести до визнання відповідної угоди недійсною;
- нерелевантними є посилання суду першої інстанції щодо наслідків неналежного повідомлення боржника, оскільки позивачами не заперечується належне повідомлення боржника про намір звернення стягнення, а зауважується на передчасному зверненні стягнення на майно, яке здійснено з свідомим порушенням строків, встановлених статтями 35, 38 Закону України «Про іпотеку»: за два дні до відкриття провадження у справі про банкрутство;
- незважаючи на те, що боржник не отримує жодних грошових коштів за наслідком укладання договору купівлі-продажу, і що ці кошти отримує виключно банк, сторони, з метою перекладення відповідальності за наслідки укладення сумнівного правочину визначають саме боржника стороною регресного зобов`язання з повернення коштів, замість реальної сторони такого зобов`язання – банку;
- майно продовжує бути обтяженим забороною та іпотекою за договором іпотеки від 03.12.2020, при цьому, станом на сьогодні іпотека за договором іпотеки від 03.12.2020 не припинена, іпотекодержателем залишається банк, а основним зобов`язанням – генеральна угода;
- фактичне укладання договору купівлі-продажу в рахунок погашення боргу за генеральною угодою не впливає на припинення іпотеки, яка існує до сьогодні, що свідчить про те, що договір купівлі-продажу є складовою фраудаторної конструкції, мета якої: виведення майна до підконтрольних/пов`язаних осіб без реального погашення за його рахунок заборгованості позичальників та припинення іпотеки;
- метою договору купівлі-продажу є створення штучного уявлення про продаж майна із одночасним збереженням права відповідача-1 на звернення стягнення на майно у випадку втрати підконтрольними/пов`язаними особами контролю над майном за наслідком визнання недійсними угод про виведення майна з власності боржника;
- відповідно до пункту 2.2 договору купівлі-продажу суб`єкт оціночної діяльності ТзОВ «Українське консалтингове бюро» оцінило нерухоме майно в 132 267 300,00 грн без ПДВ, проте висновок про вартість нерухомого майна від 10.02.2023 складений за п`ять днів до відкриття провадження у справі про банкрутство за повним сприянням боржника, суттєва різниця між вартістю визначеної договором іпотеки станом на 2020 рік (56,8 млн. грн.) та договором купівлі-продажу станом на 2023 рік (132,2 млн. грн.) є самостійною підставою для висновку про очевидне заниження реальної вартості на момент укладання договору іпотеки та про наявність розумного сумніву щодо достовірності висновку про вартість майна при укладенні договору купівлі-продажу;
- обґрунтований сумнів щодо приховування боржником дійсної вартості майна полягає в тому, що під час повномасштабного вторгнення рф в Україну, який супроводжується систематичними ракетними обстрілами території України (в тому числі за місцем знаходження активів боржника у місті Одеса) вартість майна станом на 2023 рік збільшилась у два рази (з 56,8 млн. грн. до 132,2 млн. грн.) у порівнянні з вартістю, визначеною у 2020 році за договором іпотеки;
- обґрунтованими є припущення, що висновок ТзОВ «Українське консалтингове бюро» про вартість нерухомого майна від 10.02.2023 є частиною фраудаторної конструкції з виведення майна боржника;
- помилковими є покликання суду на банківську систему «IFOBS» в частині дотримання сторонами статті 35 Закону України «Про іпотеку»;
- у повідомленні по системі «iFOBS» від 09.02.2023 №7439577 на тему про підтвердження отримання вказано, що адміністрація ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» цим підтверджує отримання 09.01.2023 повідомлення про порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» №14/001/946/2023 від 09.01.2023, у повідомленні вказано «Підписи уповноважених осіб: підпис клієнта №1: ОСОБА_3 . Підписи клієнта №2: ОСОБА_4 », проте вказане повідомлення не підписане електронними цифровими підписами клієнтів, що свідчить про неможливість встановити дату складення і надходження цього документа на адресу ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл»;
- станом на 09.01.2023 і станом на 09.02.2023 Науменко В.С. не був уповноваженою особою ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», оскільки рішенням одноосібного учасника боржника від 04.01.2023 ОСОБА_3 звільнений з роботи (розірваний трудовий договір) з 04.01.2023 на підставі п.5 ст.41 КЗпП України;
- незрозумілим термін «Адміністрація ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», оскільки відповідно з 04.01.2023 генеральним директором боржника був ОСОБА_5 , який 24.01.2023 отримав вимогу і від імені Адміністрації ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» не підтверджував отримання згаданої вимоги від банку «Південний» по системі «iFOBS» від 09.02.2023;
- рішенням Господарського суду Львівської області 21.05.2024 у справі №914/466/23(914/312/23) відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_6 до ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» про визнання недійсним рішення одноосібного учасника ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» від 04.01.2023 та скасування реєстраційної дії №1004151070047057651 від 05.01.2023 про державну реєстрацію змін відомостей про юридичну особу; постановою Західного апеляційного господарського суду від 23.07.2024 прийнято відмову ОСОБА_6 від позову, закрито провадження у справі №914/466/23(914/312/23) та визнано нечинним рішення від 21.05.2024;
- нерелевантним є посилання на систему iFOBS та договір на обслуговування з використанням системи дистанційного обслуговування №iFOBS/1/1509/0000017 від 05.12.2017, укладений з боржником, а також на відповідні докази направлення кореспонденції боржнику, адже вказаний договір не містить положень, які б врегульовували порядок направлення боржнику вимог на виконання положень Закону України «Про іпотеку», а вказані документи не можуть бути прийняті як належні, допустимі, достовірні докази, оскільки не підписані особами, від імені яких начебто складені, а також не вбачається можливості перевірки автентичності поданих документів їх оригіналам;
- у пункті 5.5. іпотечного договору від 03.12.2020 №1152 визначено, що всі повідомлення між сторонами здійснюються у письмовій формі в порядку, визначеному п. 6.9 іпотечного договору;
- система «IFOBS» не є інформаційною, телекомунікаційною або інформаційно - телекомунікаційною системою, що забезпечує обмін електронними документами, яка б надавала можливість надсилати вимоги про усунення порушення відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку»;
- згідно з інформацією, розміщеною на сайті банку «Південний» (https://bank.com.ua/ifobs-cb), функціональними можливостями системи IFOBS є: - робота з документами в національній та іноземній валюті (платіжні доручення в національній та іноземній валюті, заяви на купівлю/продаж/конверсію іноземної валюти); - контроль за кредитними договорами; контроль і операції за депозитними договорами; - формування та відправлення зарплатних відомостей; - робота з корпоративними картками; - формування виписок за рахунками; - додаткові: зарплатний проект; управління фінансами; цілодобове проведення платежів; ліміти та авторизація; право авторизаційного підпису; SMS – підтвердження, інформатування; замовлення довідок онлайн;
- з наданих банком фотодоказів екрану з програмного забезпечення - системи «IFOBS», вбачається, що остання передбачає можливість накладення електронного підпису, проте, такий підпис не був виконаний, що свідчить про відсутність оригіналу електронного документу, оскільки накладанням електронного підпису завершується створення електронного документу;
- після ухвалення оскаржуваного судового рішення апелянтами отримано докази, які спростовують факт надіслання 09.01.2023 ПАТ АБ «Південний» і отримання 09.01.2023 повідомлення про порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку» №14/001/946/2023 від 09.01.2023 іпотекодавцем (боржником) і позичальниками, зокрема, протоколом огляду від 10.10.2024 у кримінальному провадженні №12022000000001431 від 22.12.2022, складеним старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України О.А. Громадським, встановлено, що «номери, які зазначені в електронному листуванні від 21.02.2023 між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а саме «айдішніки»: НОМЕР_1 --- «ФЕРКО» 7425531 --- «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» 7425532 --- «МЕТАЛЗЮКРАЙН» 7425533 --- «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» є повністю тотожними номерам повідомлень з відповідними адресатами, роздрукованих з системи iFobs, які направлялися ПАТ АБ «Південний» та датовані 09.01.2023»;
- представник відповідача-1: ПАТ АБ «Південний» Андебура А.І., який є фігурантом електронної переписки від 21.02.2023, заявляючи у відзиві на позовну заяву про направлення і отримання 09.01.2023 вимоги №14/001/946/2023 шляхом банківської програми дистанційного обслуговування IFOBS, чітко знав і усвідомлював про неможливість направлення згаданої вимоги 09.01.2023, оскільки таку створено в системі IFOBS не раніше 21.02.2023;
- боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів, що засвідчується висновком експерта за результатами проведення комісійної оціночно-будівельної експертизи від 17.09.2024, який був безпідставно відхилений судом першої інстанції.

Щодо наявності підстав для витребування майна з чужого незаконного володіння відповідача-3, апелянти покликаються на такі доводи:
- позивачі, заявляючи первинні позовні вимоги про визнання недійсними іпотечного договору від 03.12.2020 №1152 та договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.02.2023 №406, розраховували на їх задоволення судом першої інстанції, у зв`язку з чим також пред`явили позовну вимогу про витребування спірного майна у кінцевого власника (відповідача-3) – на користь боржника;
-  10.04.2023 предмет іпотеки був відчужений ТзОВ «Санолта корм» на користь відповідача-3 за договором купівлі-продажу, при цьому, 100% частки у статутному капіталі відповідача-3 належить естонській компанії Sunolta OU (“Санолта ОУ”),  ТзОВ «Санолта корм» і Санолта ОУ входять до групи компаній Sunolta відповідно до інформації на сайті sunolta.ua в розділі «Група Санолта в Україні»;
- відповідно до п.6 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.04.2023, реєстраційний номер 939, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю., продаж майна вчинюється за 163 255 00,00 грн., які ТзОВ «Аттолло Гранум» має сплатити в строк не пізніше 10.11.2023, в той же час, ТзОВ «Аттолло Гранум»  набуває права власності на майно в день укладання договору, незалежно від того, що фактично не здійснило оплату за майно;
- в п.4 договору купівлі-продажу зазначено, що іпотекодержателем майна є відповідач-2, що не відповідає відомостям Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідно до якого іпотекодержателем є Банк;
- ТзОВ «Аттолло Гранум» набуває у власність майно за наявності невстановлених ним іпотечних зобов`язань, предметом яких є майно, і, відповідно, право звернення стягнення на майно за невстановленими основними зобов`язаннями; укладення договору купівлі-продажу жодним чином не впливає на припинення іпотеки, яка існує на сьогодні;
- договір купівлі-продажу є складовою фраудаторної конструкції, метою якої є подальше виведення майна до підконтрольних/пов`язаних осіб для додаткового ускладнення повернення майна у власність боржника, а метою договору є створення штучного уявлення про продаж майна із одночасним збереженням права відповідача-1 на звернення стягнення на майно у випадку втрати підконтрольними/пов`язаними особами контролю над майном за наслідком визнання недійсними угод про виведення майна з власності боржника;
- відповідач-3 не може вважатися добросовісним набувачем, адже на момент продажу майна відповідачу-3 щодо боржника вже була відкрита процедура банкрутства, а різноманітні ЗМІ повідомляли про можливе вчинення представниками боржника дій, спрямованих на приховування активів від кредиторів, при цьому представники групи компаній Sunolta публічно визнавали, що придбали майно боржника, усвідомлюючи можливість виникнення потенційних спорів боржника з його кредиторами;
- обізнаність ТзОВ «Санолта корм» та відповідача-3 про можливе оспорення звернення стягнення на предмет іпотеки зумовила спочатку продаж предмета іпотеки відповідачу-3, а через 9 днів після цього – передачу предмета іпотеки в іпотеку за іпотечним договором другої черги №1026 від 19.04.2023, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю.;
- усі правочини щодо предмета іпотеки, здійснені після продажу предмета іпотеки ТзОВ «Санолта корм», були спрямовані на недопущення відновлення права власності боржника на спірний об`єкт;
- навіть у разі визнання відповідача-3 добросовісним набувачем у розумінні статті 388 ЦК України, предмет іпотеки підлягає витребуванню на користь боржника, оскільки вибув з володіння останнього поза його волею, так як відповідач-1 звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу відповідачу-2 з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку» та прав боржника.

Щодо наявності підстав для визнання недійсним іпотечного договору другої черги №1026 від 19 квітня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю., апелянти покликаються на такі доводи:
- іпотечний договір №1026 від 19.04.2023 підлягає визнанню недійсним, оскільки відповідач-3 є незаконним володільцем майна та не мав права передавати його в іпотеку, своєю чергою боржник, який є законним власником майна, жодних дій по передачі предмета іпотеки в іпотеку відповідачу-5 не здійснював; згідно з абз.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про іпотеку» об`єкт нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише за умови належності іпотекодавцю нерухомого майна на праві власності;
- у подібних правовідносинах Верховний Суд зробив висновок, що витребування майна з чужого незаконного володіння є достатньою підставою для визнання договору іпотеки недійсним (постанови від 11.03.2020 у справі №904/5903/18, від 02.08.2022 у справі №947/6698/20);
- сторони іпотечного договору №1026 від 19.04.2023 усвідомлювали, що звернення стягнення на предмет іпотеки, внаслідок якого останній вибув з володіння боржника, може бути оспорено, адже 1) на момент укладення іпотечного договору публічно доступною була інформація про банкрутство боржника та можливих незаконних дій представників боржника щодо виведення цінних активів (аналогічно до обставин набуття відповідачем-3 права власності на предмет іпотеки), 2) усі дії щодо предмета іпотеки після його придбання ТзОВ «Санолта Корм» були спрямовані на унеможливлення безперешкодного відновлення права власності боржника на предмет іпотеки;
- представники групи компаній Sunolta публічно заявляли, що обізнані про конфлікт боржника з кредиторами, тому, очевидно усвідомлюючи можливість оспорення звернення стягнення на предмет іпотеки, ТзОВ «Санолта корм» відчужило предмет іпотеки відповідачу-3, 100 % частки в статутному капіталі якого належить ТзОВ «Санолта ОУ», при цьому, щоб зберегти контроль над предметом іпотеки навіть у разі витребування останнього на користь боржника, відповідач-3 передав предмет іпотеки в іпотеку відповідача-5;
- передача предмет іпотеки в іпотеку відповідача-5 одразу після набуття ТзОВ «Аттолло Гранум» права власності на предмет іпотеки свідчить про свідомі та цілеспрямовані спроби унеможливити повернення боржнику повноцінного права власності на предмет іпотеки, відповідно, ні ТзОВ «Аттолло Гранум», ні відповідач-5 не діяли добросовісно, укладаючи іпотечний договір №1026;
- збереження іпотеки відповідача-5 на предмет іпотеки буде порушувати права позивачів, адже відповідно до ч.1, ч.2 ст.23 Закону України «Про іпотеку» у разі дійсності іпотечного договору №1026 від 19.04.2023 та витребування предмета іпотеки на користь боржника, боржник набуде статусу іпотекодавця та забезпечуватиме своїм майном виконання зобов`язань абсолютно не пов`язаних з ним осіб, відповідач-5, в свою чергу, буде вважатись і надалі іпотекодержателем та зможе звернути стягнення на предмет іпотеки; така ситуація може призвести до зменшення ліквідаційної маси та унеможливить задоволення грошових вимог кредиторів боржника, відповідно, іпотечний договір неправомірно та непропорційно порушуватиме законні права та інтереси позивачів;
- відповідно до п.1.1. іпотечного договору №1026 від 19.04.2023, ТзОВ «Аттолло Гранум» надає майно в іпотеку для забезпечення вимог ТзОВ «Озірки», що випливають з договору позики №19-04-23-1 від 19.04.2023, укладеного між вказаними сторонами на суму 5 000 000,00 грн., в той час як згідно з оцінкою ринкової вартості комплексу зернового терміналу, включаючи сухий порт, станом на 31.12.2019, проведеної у 2020 році компанією PricewaterhouseCoopers, вартість вищезгаданого нерухомого майна становить 18 млн. дол. США, що станом на 19.04.2023 еквівалентно 658 234 800,00 грн;
- висновком експерта за результатами проведення комісійної оціночно-будівельної експертизи від 17.09.2024, який був безпідставно відхилений судом першої інстанції, встановлено, що дійсна (ринкова) вартість об`єктів нерухомого майна портового зернового терміналу в цінах станом на 31.03.2023 становила 222 575 700 грн, тобто сторони спірного іпотечного договору другої черги №1026 від 19.04.2023 не замовляли і не проводили оцінку вартості предмета іпотеки, а за домовленістю між собою оцінили в 5 000 000,00 грн;
- ТзОВ «Аттолло Гранум» через 9 днів після укладання договору купівлі-продажу (19.04.2023) передає майно в наступну іпотеку в рахунок забезпечення виконання власних зобов`язань у розмірі 5 000 000,00 грн., при цьому, ціна договору купівлі-продажу становила 163 225 000,00 грн, тобто різниця становить 32 рази;
- з наявної у позивачів копії договору іпотеки другої черги не вбачається жодних посилань до наявності первісної іпотеки за договором іпотеки-1 і, відповідно, щодо надання згоди первісного іпотекодержателя на укладання договору іпотеки другої черги, як і відмови від пріоритету на задоволення його вимог;
- іпотечний договір №1026 від 19.04.2023 є складовою фраудаторної конструкції, метою якої є створення додаткового ускладнення повернення майна у власність боржника;
- Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.03.2024 №201/15228/17 зробила висновок про те, що підставою для скасування державної реєстрації права власності на предмет іпотеки є порушення іпотекодержателем вимог законодавства при реалізації позасудової процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, до яких належить, зокрема й ненадання експертної оцінки предмета іпотеки на день його відчуження.

Також апелянти наголошують на послідовності перебігу фактичних подій, які вказують на недобросовісність дій учасників процесу, що порушують засади справедливості, добросовісності та розумності, викладені в пункті 6 статті 3 ЦК України, а також дій, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі (частина 3 статті 13 ЦК України):
- 03.12.2020 між ПАТ АБ «Південний» (іпотекодержатель) та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. за №1152, за цим спірним правочином боржник взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони – іпотекодержателя, умовами договору передбачено об`ємні права іпотекодержателя, натомість, права іпотекодавця зводяться лише до права користування предметом іпотеки, жодним пунктом спірного правочину не передбачено будь-яких зобов`язань зі сторони позичальників – ТзОВ «Ферко» та ТзОВ «Вторметекспорт» - на користь ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», що додатково підтверджує факт укладення безоплатного договору стосовно боржника;
- 03.02.2023 Компанія «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) (позивач-2) звернулась до суду першої інстанції із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника;
- 10.02.2023, за повного сприяння боржника, ТзОВ «Українське консалтингове бюро» сформовано висновок про вартість майна, який використано для реалізації майна на користь ТзОВ «Санолта Корм» за договором купівлі-продажу предмета іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. 13.02.023 за №406;
- 15.02.2023 порушено провадження у справі про банкрутство боржника, 
- за п`ять днів до відкриття провадження у справі про банкрутство за заявою позивача-2, боржник сприяє відповідачу-1 у проведенні оцінки майна, яке без відома та дозволу позивача-2 передано в забезпечення виконання зобов`язань позичальників на підставі договору іпотеки, чим за два дні до відкриття провадження у справі про банкрутство забезпечується його відчуження шляхом продажу відповідачу-2.

За твердженням апелянтів ознаками фраудаторної конструкції виведення майна з власності боржника є:
- ТзОВ «Ферко» (третя особа-2) та Підприємство «Вторметекспорт» у формі ТзОВ (третя особа 3) в рамках генеральної угоди отримали грошові кошти у загальному розмірі 15 995 000,00 дол. США та 57 000 000,00 грн.; 
- боржник, без згоди позивача-2, обов`язок отримання якої передбачений кредитним договором, укладає оскаржуваний договір іпотеки від 03.12.2020 за завідомо заниженою вартістю майна;
- в проміжок часу між прийняттям заяви позивача-2 про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника (03.02.2023) та введенням процедури розпорядженням майном (15.02.2023) боржник сприяв проведенню оцінки майна, вартість якого з 56,8 млн. грн. зросла у воєнний час до 132,2 млн. грн., відповідач-1, передчасно звернув стягнення на майно боржника шляхом його продажу відповідачу 2, при цьому майно продовжує бути обтяженим забороною та іпотекою за договором іпотеки від 03.12.2020;
- 16.03.2023 проведено державну реєстрацію створення юридичної особи ТзОВ «Аттолло Гранум»;
- 10.04.2023 відповідач-2 здійснив продаж майна на користь відповідача-3 (ТзОВ «Аттолло Гранум»), при цьому, майно продовжує бути обтяженим забороною та іпотекою за договором іпотеки від 03.12.2020;
- 19.04.2023 відповідач-3 уклав з відповідачем-5 (ТзОВ «Озірки») договір іпотеки, відповідно до якого майно передано в забезпечення виконання зобов`язань відповідачем-3 перед відповідачем-5 за договором позики №19/04/23/1 від 19.04.2023, при цьому, майно продовжує бути обтяженим забороною та іпотекою за договором іпотеки від 03.12.2020.

Окрім того, апелянти стверджують, що оскаржене рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а саме статей 80, 119 Господарського процесуального кодексу України, оскільки суд першої інстанції безпідставно відмовив у прийнятті доказів, поданих позивачем-2, зокрема, договору іпотеки від 03.07.2020, укладеного між ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», як іпотекодавцем, та Компанією «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED, та висновку експерта за результатами проведення комісійної оціночно-будівельної експертизи від 17.09.2024.

Узагальнені заперечення учасників справи щодо задоволення вимог апеляційних скарг позивачів.

Відповідач-1 (ПАТ АБ «Південний») у відзиві на апеляційні скарги позивачів, наводить такі аргументи на спростування доводів апелянтів:
- природа та зміст правовідносин, що склалися між банком та групою компаній ОЛІМПЕКС/GNT, а також послідовність дій банку та позичальників, по відношенню до третіх осіб, права та обов`язки яких могли бути порушені, у зв`язку з укладенням оскаржуваного договору іпотеки від 03.12.2020, не мають ознак умисних дій, здійснених на шкоду будь-яким кредиторам, що можна кваліфікувати, як фраудаторний правочин;
- Акціонерний банк «Південний» став кредитором групи компаній ОЛІМПЕКС/GNT 21.11.2018, з дати укладення Генеральної угоди AGS2018-05276, тобто раніше, ніж Компанія «МЕДІСОН ПАСІФІК ТРАСТ ЛІМІТЕД» «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED»;
- Компанія «МЕДІСОН ПАСІФІК ТРАСТ ЛІМІТЕД» «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED» фінансувала групу компаній ОЛІМПЕКС/GNT, використовуючи ідентичну конструкцію структури забезпечення де позичальником виступає одна компанія групи, а поручителями, заставо/іпотекодавцями інші учасники групи, в тому числі ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл»;
- позивач 2, розглядає ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» саме з позиції корпоративних відносини, відносин пов`язаності, економічної залежності та підпорядкування і цього не заперечує, що підтверджується текстом кредитного договору;
- кредитний договір від 12.11.2019, кредитором за яким є позивач-2, а позичальником G.N. TERMINAL ENTERPRISES LIMITED укладений за згодою Акціонерного банку «Південний»;
- до моменту укладення договору іпотеки №1152, з АБ «Південний» ліміт за Генеральною угодою AGS2018-05276 становив 8 000 000 доларів США і вказане зобов`язання було забезпечене достатнім обсягом застави, наданої іншими учасниками групу компаній ОЛІМПЕКС/GNT, що відображено в кредитному договорі від 12.11.2019, тобто не заперечується позивачем 2;
- у зв`язку з неможливістю позивачем-2 забезпечити заплановане фінансування діяльності Групи, Група «ОЛІМПЕКС», за попереднім погодженням з позивачем-2 звернулась до АБ «Південний» з клопотанням про збільшення фінансування за Генеральною угодою AGS2018-05276 на 8 000 000 доларів США, додатково до вже існуючого забезпечення, Акціонерному банку «Південний» було запропоновано іпотеку зернового терміналу (ПТЗ) з обсягом одночасного зберігання до 190 тис. тон (ІV черга будівництва), загальною площею – 5 288,2 кв.м., що розташований за адресою: м. Одеса, площа Митна, будинок 1/1.
- на момент початку переговорів (ПТЗ) з обсягом одночасного зберігання до 190 тис. тон (ІV черга будівництва) перебував в іпотеці позивача 2, на підставі договору іпотеки, посвідченого 03.07.2020 Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. №№ 1442, 1443, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 12.11.2019), кредитором за яким є позивач 2, а позичальником G. N. TERMINAL ENTERPRISES LIMITED;
- за відомою банку інформацією, що підтверджується укладеними в подальшому угодами та внесенням змін до корпоративної структури групи, додаткове фінансування за Генеральною угодою AGS2018-05276 під іпотеку (ПТЗ) з обсягом одночасного зберігання до 190 тис. тон (ІV черга будівництва) було погоджено позивачем-2, на підтвердження чого, між позивачем-2 та G. N. TERMINAL ENTERPRISES LIMITED 01.12.2020 узгоджено WAIVER AND AGREEMENT LETTER NO.5 (лист про відмову від відповідальності та договір 5) який за змістом та правовими наслідками повністю відповідає згоді Акціонерного банку «Південний», наданій Групі компаній «ОЛІМПЕКС»/GNT, для укладення позивачем-2 кредитного договору від 12.11.2019;
- після узгодження 01.12.2023 позивачем-2 та G.N. TERMINAL ENTERPRISES LIMITED листа про відмову від відповідальності та договору 5, на підставі заяви представника позивача-2 (Міцай В.В.), посвідченої 01.12.2020 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих ЮВ., №№ в реєстрі 1503, 1504 вилучено запис про іпотеку та заборону відчуження (ПТЗ) з обсягом одночасного зберігання до 190 тис.тон (ІV черга будівництва) (витяги про припинення іпотеки та заборони від 01.12.2020 №№ 234892738/234897396);
- з метою підтвердження обґрунтованості вилучення записів про іпотеку і заборону, АБ «Південний», вважав необхідним отримати додаткові докази припинення договору іпотеки, у зв`язку з чим банк, листом від 02.12.2020, вих. № 04-001-43460-2020, звернувся до відповідача-4 з пропозицією надати докази розірвання договору іпотеки від 03.07.2020 і 02.12.2020 банку надано додаткову угоду, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. №7962, згідно якої договір іпотеки №№ 1442, 1443 розірвано за згодою позивача-2 та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл»;
- 03.12.2020 (ПТЗ) з обсягом одночасного зберігання до 190 тис. тон (ІV черга будівництва) було передано в іпотеку АБ «Південний» за договором іпотеки №1152, внаслідок чого було збільшено фінансування за Генеральною угодою AGS2018-05276;
- оскільки додаткове фінансування було погоджено позивачем-2 саме в межах Генеральної угоди, кожна, із заяв позичальників на отримання кредитних коштів містить в своєму тексті посилання на те, що подається вона саме в межах Генеральної угоди про кредитування №AGS2018-05276 від 21.11.2018;
- станом на 09.01.2023 позичальниками не виконані зобов`язання щодо повернення грошових коштів за заявами: № AL2021-04097 від 30.07.2021; № AL2021-04089 від 30.07.2021; № AL2021-04095 від 30.07.2021, № AL2021-04099 від 30.07.2021; № AL2021-04091 від 19.01.2022; AL2021-04100 від 30.07.2021, тому банк в порядку, передбаченому ст. 35 Закону України «Про іпотеку», звернувся до позичальників та заставо/іпотекодавців з вимогою про усунення порушень основного зобов`язання №14/001/946/2023 від 09.01.2023;
- після отримання від позичальників та іпотекодавця повідомлення про ознайомлення 09.01.2023 з вимогою №14/001/946/2023 банк звернувся до приватного нотаріуса Дімітрової Т.А. для укладення договору купівлі-продажу №406, яким було звернуто стягнення на предмет іпотеки - (ПТЗ);
- можливість визначення вартості предмету іпотеки за згодою сторін, прямо передбачена ч.7 ст.5 Закону України «Про іпотеку» та, за домовленістю може бути визначена навіть в розмірі однієї гривні і це не має жодного впливу на обсяг прав та обов`язків, як сторін договору іпотеки та будь-яких третіх осіб, а відповідно бути ознакою фраудаторності;
- у зв`язку з відсутністю погодженої ціни звернення стягнення, перед задоволенням вимог іпотекодержателя банк звернувся до суб`єкта оціночної діяльності, який 10.02.2024 визначив ринкову вартість предмету іпотеки в розмірі 132 267 300,00 грн; 
- банк вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для поновлення позивачу-2 строку на подання доказу - висновку судового експерта Свістунова І.С. №016-СІС/24, складеного 17.09.2024;
- з огляду на диспозитивність Закону України «Про іпотеку» в частині визначення вартості та впливу договірної вартості предмету іпотеки на права та обов`язки сторін договору та третіх осіб, будь-яка відмінність договірної ціни предмета іпотеки від ринкової не може бути кваліфікована, як елемент фраудаторності правочину;
- питання відповідності вартості предмету іпотеки звичайним цінам, у разі підтвердження цього факту належними доказами, поданими у встановленому законом порядку, може бути предметом розгляду за окремим позовом про стягненню коштів з іпотекодержателя, у якості відшкодування шкоди іпотекодавцю, але для вирішення цієї справи значення не має;
- вартість ПТЗ, згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності (ТзОВ «Українське консалтингове бюро) від 10.02.2024 складає 11 984 563 доларів США, з яких вартість нерухомості 3 616 963 доларів США та обладнання 8 367 600 доларів США, тобто вартість ПТЗ, за оцінкою, замовленою банком на момент звернення стягнення є вдвічі більшою ніж та, яка надана апелянтами;
- загальний розмір заборгованості перед банком, на момент звернення стягнення складав близько 16 млн. дол. США та 57 млн. грн, що в еквіваленті становило 625 млн. грн.;
- договір №IFOBS/1/1509/0000017, укладений між АБ «Південний» та відповідачем-4 на обслуговування з використанням системи дистанційного обслуговування IFOBS від 05.12.2017 є дійсним, ніким не оскаржувався, система IFOBS продовжує використовуватися боржником, за умовами вказаного договору клієнт має повний доступ до системи IFOBS, що не виключає отримання повідомлень в тому числі і про неналежне виконання зобов`язань;
- всі повідомлення в системі IFOBS вважаються надісланими та отриманими від клієнта банку за діючими підписантами не залежно від втрати повноважень, до моменту, встановленого договором належного повідомлення про зміни;
- підписанти Науменко В.С. та Глущенко О.Г. були діючими в системі IFOBS по ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» до 22.08.2024, після вказаної дати повноважного представника в системі змінено на арбітражного керуючого Сокола О.Ю., за його власною заявою; 
- апелянти вказують на те, що станом на 09.02.2023 директором ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» був Кулак І.О., а Науменко В.С. не мав повноважень керівника, при цьому апелянти не згадують про те, що другим з підписантів повідомлення від 09.02.2023 №7439577, яким відповідач-4 підтвердив обізнаність про наявність вимоги від 09.01.2023 була Глущенко О.Г., яка є головним бухгалтером відповідача-4, не була звільнена станом на 09.02.2023 і була діючим підписантом в системі IFOBS від ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» до 22.08.2024;
- доступ до системи IFOBS здійснюється виключно за допомогою цифрового підпису, в цьому випадку це був цифровий підпис Глущенко О.Г., яка, згідно з договором уповноважена на отримання та відправлення повідомлень по системі;
- стверджуючи про те, що «IFOBS» не є інформаційною, телекомунікаційною або інформаційно-телекомунікаційною системою, що забезпечує обмін електронними документами, яка б надавала можливість надсилати вимоги про усунення порушення відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку», апелянти надають вирваний з контексту короткий опис функцій, розміщених на сайті АБ «Південний»;
- апелянти не згадують про визначення iFOBS, відповідно до умов договору комплексного банківського обслуговування Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком «Південний» юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, що розміщений на сайті банку, за посиланням https://bank.com.ua/uploads/11/58701-dogovor_kompleksnogo_bankovskogo_obsluzivania_uridicnih_osib_22032024.pdf і за умовами якого система дистанційного обслуговування iFOBS – це багатофункціональний програмно - технічний комплекс, що дозволяє клієнтам банку отримувати фінансові послуги, зокрема готувати і направляти в банк на виконання платіжні та інші документи, контролювати стан рахунків, а також отримувати широкий спектр актуальної фінансової інформації без безпосереднього звернення до банку;
- відображені у визначені функції iFOBS не обмежують клієнта в отриманні вимог про невиконання будь-яких фінансових зобов`язань перед банком, в тому числі і забезпечених іпотеку;
- доводи апелянтів, про те, що відсутність електронного цифрового підпису на повідомленнях Банку від 09.01.2023 та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» від 09.02.2023 не може свідчити про його оригінальність та відправку в конкретний час не спростовує їх оригінальності та факту отримання ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» повідомлень або обізнаності про його зміст саме з 09.01.2023;
- як правильно встановлено судом першої інстанції і не заперечується жодним з учасників цієї справи, повідомлення направлене засобами Укрпошти та повідомлення, що зберігається в системі IFOBS є ідентичними за змістом, тобто авторство, зміст та дата створення повідомлення №14/001/946/2023 від 09.01.2023 є визнаним сторонами фактом і відсутність електронного цифрового підпису під сумнів його не може ставити;
- що стосується факту ознайомлення зі змістом вказаного повідомлення позичальниками та іпотекодавцем саме 09.01.2023, то крім наявності відповідних доказів в системі iFOBS цю інформацію підтверджують всі позичальники, які також є адресатами за вимогою та не заперечується головним бухгалтером, яка, в тому числі, в період з 09.01.2023 по 09.02.2023 була користувачем в системі IFOBS від ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» та діючим директором;
- посилаючись на протокол огляду від 10.10.2024 у кримінальному провадженні №12022000000001431 від 22.12.2022 зокрема, на електронне листування, апелянти стверджують, що повідомлення №14/001/946/2023 від 09.01.2023 було створене в системі IFOBS, не раніше 21.02.2023, проте не спростовують тієї обставини, що позичальники та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» підтверджують, що зміст вимог в повідомленні №14/001/946/2023 від 09.01.2023 був їм відомий з 09.01.2023;
- ухвалюючи рішення суд першої інстанції посилався на повідомлення ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл»  від 09.02.2023, яким іпотекодавець повідомив банк про те, що йому з 09.01.2023 відомо про наявність вимоги, в свою чергу в наданому апелянтами протоколі мова йде про повідомлення на адресу іпотекодавця та позичальників;
- не зважаючи на наявність дозволу слідчого на розголошення матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №12022000000001431 від 22.12.2022, протокол огляду від 10.10.2024 не може бути прийнятий судом, оскільки є нічим іншим, ніж компілюванням не пов`язаної між собою інформації, зібраної незаконно та спрямованої на хибне уявлення про обставини, які мають значення для справи;
- будь-яка інформація, крім руху коштів по рахунках групи компаній «ОЛІМПЕКС/GNT» була вилучена в банку в ході обшуку, який відбувся 05.09.2023, в подальшому, ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 07.03.2024 та 08.07.2024 двічі визнавались незаконними дії по вилученню документів та інформації в АБ «Південний» та в обох випадках зобов`язано слідчий підрозділ повернути вилучене банку; станом на момент подачі (відзиву), все вилучене в банку, в ході 05.09.2023 обшуку повернуто, перевіркою всього раніше вилученого встановлена відсутність інформації, подібної до тої, яка наведена в протоколі;
- в матеріалах справи знаходиться висновок експерта №24-2735 від 20.05.2024, долучений представником АБ «Південний» клопотанням від 20.05.2024, який підтверджує факт створення, направлення та отримання повідомлень саме в той час, який відображається в системі IFOBS;
- оскільки, в більшості випадків звернення стягнення оскаржується позичальниками або заставодавцями, що підтверджується чисельною судовою практикою, банк вимушений додатково страхуватися від ризиків у вигляді зайвих дій по подальшому погашенню заборгованості, спеціальними наслідками визнання недійсними договорів купівлі-продажу, яким звернуто стягнення на заставлене майно, що жодним чином не суперечить принципам свободи договору, визначеним ст. 6 ЦК України;
- та обставина, що в Державному реєстрі досі перебуває запис про іпотеку, вчинений на підставі договору №1152, також не вказує на те, що правочин укладений на шкоду іншим кредиторам, оскільки, за власною позицією банку, запис гарантує виконання спеціальних наслідків договору купівлі-продажу № 406 та, якщо будь-яка особа вважає, що її права порушено через цей запис, може звернутися з позовом про його вилучення; своєю чергою, подальші відчуження та іпотека (ПТЗ) були зареєстровані за відповідною письмовою згодою АБ «Південний», що міститься в Державному реєстрі;
- щодо реальної мети погашення заборгованості перед позичальниками, то така мета підтверджена відсутністю заборгованості перед банком та відсутністю банку серед кредиторів боржника.

Відповідач-2 (ТзОВ «Санолта Корм») у відзиві на апеляційні скарги позивачів, окрім заперечень, аналогічних доводам відповідача-1 наводить такі аргументи на спростування доводів апелянтів:
- умовою для застосування положень ст. 42 КУзПБ є доведення належними та допустимими доказами, що укладений боржником правочин порушує права боржника або кредитора, проте суд першої інстанції правильно встановив, що у цих спірних правовідносинах права позивачів не порушено;
- згідно з актуальною практикою Верховного Суду, не можна визнати недійсним договір іпотеки від 03.12.2020, оскільки укладення боржником та банком такого договору не зумовлює виникнення у боржника майнових зобов`язань з моменту укладання такого договору та до моменту порушення боржником основного зобов`язання і не вимагає вчинення боржником на користь третьої особи майнових дій з моменту укладення договору іпотеки;
- ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим (постанова Верховного Суду від 27.01.2020 у справі №761/26815/17);
- не підтверджуються належними та допустимими доказами доводи позивачів (апелянтів), що укладення Договору іпотеки від 03.12.2020 року призвело до порушення прав кредиторів, шляхом заподіяння збитків у вигляді упущеної вигоди внаслідок істотного зменшення обсягу майна боржника, за рахунок якого кредитори можуть задовольнити свої вимоги;
- наразі у справі №914/466/23 триває процедура розпорядження майном боржника, тобто станом на момент ухвалення рішення суду першої інстанції, а також станом на момент подання апеляційної скарги не було встановлено неможливість задоволення вимог компанії MADISON PACIFIC TRUST LIMITED в межах справи про банкрутство за рахунок іншого майна та активів боржника;
- майно, яке є предметом іпотеки за оскаржуваним договором іпотеки від 03.12.2020 не єдиним нерухомим майном боржника, за рахунок якого можуть бути задоволення вимоги кредиторів у справі про банкрутство;
- з підстав недоведеності мають бути відхилені й доводи апелянтів про заподіяння їм збитків у вигляді упущеної вигоди внаслідок істотного зменшення обсягу;
- не можна вважати, що договір іпотеки від 03.12.2020 було укладено всупереч положенням кредитного договору від 12.11.2019, оскільки поведінка компанії MADISON PACIFIC TRUST LIMITED вказувала на погодження укладення оскаржуваного договору ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» з банком. а також про обізнаність щодо укладення нового кредитного зобов`язання, яке буде забезпечене іпотекою нерухомого майна;
- з інформації, що міститься в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо предмету іпотеки та земельних ділянок, Зерновий порт зареєстрований як самостійний об`єкт нерухомого майна, відомості про те, що нерухоме майно входить до цілісного майнового комплексу в реєстрі відсутні, можна прийти до висновку, що нерухоме майно не входить та не є частиною цілісного майнового комплексу;
- спірне нерухоме майно не є частиною цілісного майнового комплексу та не входить до його складу, що додатково спростовує доводи апелянтів про порушення прав кредитора договором іпотеки від 03.12.2020;
- легітимність дій та господарських відносин між ТзОВ «Ферко», ТзОВ «Вторметекспорт» з боржником встановлена судовим рішеннями у справах №914/466/23(914/3401/23), №914/466/23(914/3396/23), а також грошові вимоги ТзОВ «Ферко», ТзОВ «Вторметекспорт» до боржника були визнанні в межах справи про банкрутство №914/466/23;
- договір іпотеки від 03.07.2020, укладений між Компанією MADISON PACIFIC TRUST LIMITED та боржником та висновок експерта за результатами проведення комісійної оціночно-будівельної експертизи від 17.09.2024 були подані з пропуском строків встановлених ГПК України, а тому такі докази не можуть бути долучені до матеріалів та враховані під час розгляду справи судом апеляційної інстанції;
- звіт про оцінку майна, виконаний PricewaterhouseCoopers, на який апелянт покликаються в обґрунтуванні заниження вартості нерухомого майна є суворо конфіденційним, в ньому обумовлено, що він не може передаватись третім особам без попередньої письмової згоди PricewaterhouseCoopers, проте до позовної заяви не долучено такої згоди, що свідчить про недопустимість такого доказу в розумінні ст. 77 ГПК України, оскільки такий доказ був отриманий із порушенням закону та прав інших осіб;
- за своєю суттю та предметом оцінки звіт PricewaterhouseCoopers, стосується виключно оцінки вартості бізнесу з перевантаження зернових культур комплексу зернового терміналу», а не нерухомого майна, яке позивачі просять витребувати, в той час, як спірне нерухоме майно є одним з окремих видів нерухомого майна, розміщеного на території зернового порту в м. Одеса;
- звіт PricewaterhouseCoopers не можна вважати оцінкою майна в розумінні Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», адже звіт не був складений суб`єктом оціночної діяльності на замовлення позивачів, як того вимагає положення ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»;
- положення ст.35 Закону України «Про іпотеку» не перебачають обов`язку іпотекодержателя повідомляти боржника як іпотекодавця про порушення зобов`язання шляхом направлення відповідного повідомлення поштовими засобами зв`язку;
- у п.5.5. та п.6.9. договору іпотеки від 03.12.2020 сторони погодили, що всі повідомлення та вимоги сторін вважаються зробленими належним чином, якщо вони направлені за допомогою електронної системи «клієнт-банк»;
- вимоги про порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку» за №14/001/9.46/2023 від 09.01.2023, що направлені АБ «Південний» позичальникам та іпотекодавцю, отримані ними саме 09.01.2023 в порядку, визначеному іпотечним договором, тому 30-ти денний строк, що наданий банком на виконання основного зобов`язання позичальникам та іпотекодавцю, спливає 08.02.2023, відтак не можуть заслуговувати на увагу доводи апеляційних скарг про порушення банком порядку звернення стягнення на нерухоме майно, як на підставу для недійсності договору купівлі-продажу від 13.02.2023;
- сам по собі факт розгляду Господарським судом Львівської області заяви про відкриття справи про банкрутство щодо боржника не є прямою законодавчою забороною щодо виконання договору іпотеки від 03.12.2020 та укладення договору купівлі-продажу, адже ч.6 ст.39 КЗпБУ визначено правові підстави для відмови у відкритті провадження про банкрутства, тобто, заява про банкрутство могла бути залишена судом без задоволення;
- не можна стверджувати про заниження вартості предмету іпотеки за договором іпотеки від 03.12.2020, оскільки з моменту укладення такого договору і до моменту укладення договору купівлі-продажу від 13.02.2023 пройшло більше 3 років і такий проміжок часу міг вплинути на збільшення вартості нерухомого майна, натомість, апелянти в першій інстанції, з дотриманням процесуальних норм, не подавали належних та допустимих доказів, які б могли підтверджувати факт заниження вартості предмету іпотеки, або збільшення вартості;
- позивачі не спростували факту законності набуття ТзОВ «Санолта Корм», а у подальшому і ТзОВ «Аттолло Гранум» права власності на нерухоме майно, законність набуття права власності зазначеними особами підтверджується матеріалами справи, а також законність вибуття майна з власності боржника, тому відсутні підстави для задоволення вимог про витребування майна;
- ТзОВ «Аттолло Гранум» є добросовісним набувачем майна, а відтак у нього не може бути витребувано нерухоме майно;
- в межах цієї справи не було заявлено вимог щодо недійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.02.2023, укладеного між ТзОВ «Санолта Корм» та ТзОВ «Аттолло Гранум», на момент укладення цього договору купівлі-продажу нерухоме майно не належало боржнику, а тому ТзОВ «Санолта Корм» як власник мала всі правомочності щодо майна, тим паче, що на момент укладення договорів щодо відчуження нерухомого майна приватним нотаріусом перевірявся факт чинності підстав ТзОВ «Санолта Корм» для набуття права власності та відсутність будь-яких перешкод для укладення та нотаріального посвідчення угоди щодо відчуження майна;
- не підлягає задоволенню вимога про недійсність договору іпотеки від 19.04.2023, оскільки набувши право власності на нерухоме майно, ТзОВ «Аттолло Гранум» мав право вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна, у тому числі щодо передачу його в іпотеку ТзОВ «Озірки».

У додаткових поясненнях щодо ТзОВ «Санолта Корм» наголошує на тому, що:
- повноваженнями звертатися з позовом про витребування майна має наділятися той, хто не тільки має похідний інтерес у позові, а й при цьому має можливість ефективно захищати права позивача, таким суб`єктом у відповідності до ст. 61 КУзПБ є ліквідатор банкрута;
- саме ліквідатор вправі і зобов`язаний вчинити дії щодо повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб у його ліквідаційну масу, тоді як кредитор відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства не наділений таким правом з метою повернення майна у ліквідаційну масу банкрута;
- актуальними висновками Верховного Суду (постанова від 27.02.2020 у справі №922/1134/17) підтверджується неможливість витребування майна на користь боржника за позовом розпорядника майна на стадії розпорядження майна чи за позовом кредитора.

Відповідач-3 (ТзОВ «Аттолло Гранум») у відзиві на апеляційні скарги позивачів, окрім заперечень, аналогічних доводам інших відповідачів, навів такі аргументи:
- відповідно до оцінки проведеної у 2020 році компанією Pricewaterhouse Coopers, станом на 31.12.2019, справедлива вартість зернового терміналу» становить 303 млн до 348 млн. доларів США, але позивачами – апелянтами залишено поза увагою той факт, що зерновий термінал складається з I, II, III та IV черг, і твердження позивачів про те, що саме четверта черга становить приблизно 30 % від усього комплексу не відповідає дійсності та жодним документам, наданим позивачами в обґрунтування зазначеного, тобто є припущеннями, у звіті ці факти не досліджувались;
- фактичні обставини у справах №910/5477/23, №925/1577/20(925/129/23), на правові висновки Верховного Суду у яких покликаються апелянти, у контексті змістовного критерію не є подібними до спірних правовідносин з урахуванням предмету та підстав позову, за правовим регулюванням і кваліфікацією;
- звернення судом першої інстанції до пункту 103 постанови Верховного Суду від 30.06.2022 у справі №922/2960/17, де висловлено правовий висновок, що не може бути визнаним недійсним укладений боржником договір іпотеки з підстав визначених абз.2 ч.2 ст.42 КУзПБ є цілком доцільним, адже правовідносини зазначеної справи є повністю тотожними з правовідносинами цієї справи;
- посилання скаржника на постанову Вищого господарського суду України у справі №910/17925/14, є безпідставними, оскільки постанови Вищого господарського суду України не є джерелом правозастосовчої практики в розумінні статті 236 ГПК України;
- твердження апелянтів про те, що відповідно до річної фінансової звітності боржника станом на 31.12.2020, вартість основних засобів складала 699 682 000,00 грн, а вартість предмета іпотеки, відповідно до договору іпотеки-1 (56 873 400,00 грн) складала більше 8% вартості усіх основних засобів боржника, не були визначені підставами позову, не були предметом оцінки в оскаржуваному рішенні і не можуть розглядатись в суді апеляційної інстанції;
- надана позивачами оцінка проведена у 2020 році компанією Pricewaterhouse Coopers, станом на 31.12.2019 є результатом дохідного підходу та для виведення зазначених сум позивачами було використано саме оцінку вільного грошового потоку для компанії – грошові кошти, доступні для виплат інвесторам, виходячи із чого і була виведена «справедлива вартість зернового терміналу», що не може вважатися оцінкою майна самого терміналу, який складається з чотирьох черг;
- вартість предмету іпотеки і вартість визначена в договорі купівлі-продажу від 13.02.2023 значно відрізняються і говорить про те, що майно було реалізовано за встановленою ціною, відповідно висновку про вартість нерухомого мана, складеного 10.02.23 суб`єктом оціночної діяльності ТзОВ «Українське консалтингове бюро», і становила 158 720 760 грн., що майже у 2,5 разів більше, ніж у договорі іпотеки, у якому вартість було визначено за згодою сторін;
- звіт підготовлений компанією Pricewaterhouse Coopers у зв`язку з оцінкою справедливої вартості бізнесу з перевантаження зернових культур комплексу Зернового Терміналу, включаючи Сухий Порт, тобто була проведена не оцінка нерухомого майна, а оцінка бізнесу в цілому, враховуючи дохід від господарської діяльності; при оцінці застосовувався прогнозний період 3 роки /з 2020 року до 2022 року/, оскільки на думку Pricewaterhouse Coopers до 2022 року очікуються обсяги перевалки, сушіння та очищення стабілізуються, що призведе до стабільної рентабельності маржі;
- відповідно до ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, у разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього;
- незрозумілими є доводи апелянтів про неможливість забезпечити експерту доступ до об`єкта дослідження до моменту припинення повноважень керівника ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» ОСОБА_6 , з огляду на те, що об`єкт дослідження є власністю ТзОВ ТзОВ «Аттолло Гранум»;
- підставою набуття права звернення на предмет іпотеки є саме отримання вимоги боржником (іпотекодавцем), яку відповідач-1 отримав саме 24.01.2023, що позивачами підтверджується та не оспорюється;
- неналежне повідомлення іпотекодавців про звернення стягнення на предмет іпотеки не є підставою для визнання оспорюваних правочинів недійсними чи витребування майна, оскільки правовим наслідком невиконання передбаченого статтею 38 Закону України «Про іпотеку» обов`язку іпотекодержателя повідомити іпотекодавців про намір відчужити предмет іпотеки визначено відшкодування іпотекодержателем збитків (схожі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 643/8134/16-ц (провадження № 61-224св17) та від 20.11.2019 у справі № 345/2217/17);
- у задоволенні позовних вимог позивачів необхідно відмовити з тієї підстави, що спірне нерухоме майно вибуло за волевиявленням власника – ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», тому до спірних правовідносин не підлягає застосуванню ст. 387, 388 ЦК України;
- апелянти не були власниками майна, а отже в розумінні ст.ст. 387, 388 ЦК України не мають права на звернення з віндикаційним позовом, відтак позивачами обрано невірний спосіб захисту;
- факт незаконного відчуження та допущення продажу майна не може породжувати правових наслідків для добросовісного набувача, задоволення позову про витребування майна матиме наслідком покладення на добросовісного набувача індивідуального й надмірного тягаря.

У додаткових поясненнях ТзОВ «Аттолло Гранум» просить врахувати постанову Верховного Суду від 09.12.2024 у справі №754/446/22, в межах котрої суд касаційної інстанції досліджував критерії за якими набувача майна можна визнати добросовісним.
Відповідач-3 звертає увагу на те, що на момент укладення оскаржуваного договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.04.2023, хоча і було відкрито провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», однак ТзОВ «Аттолло Гранум» купувало нерухоме майно у ТзОВ «Санолта Корм» і на момент укладення такого договору були відсутні будь-які обмеження у ТзОВ «Санолта Корм» на відчуження нерухомого майна.
ТзОВ «Аттолло Гранум» не повинне перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна. У державних реєстрах були відсутні будь-які обтяження такого нерухомого майна. Факт набуття власності ТзОВ «Санолта Корм» на нерухоме майно внаслідок звернення стягнення ПАТ АБ «Південний» на предмет іпотеки не викликав у ТзОВ «Аттолло Гранум» жодних сумнівів, оскільки такі дії банку відповідали загальній практиці, яка передбачає погашення заборгованості банків за рахунок майна переданого в іпотеку.
В разі задоволення позовних вимог ТзОВ «Аттолло Гранум» не тільки втрачає право власності на нерухоме майно, а й змушене буде шукати способи компенсації своїх витрат (зокрема, звертатися до ТзОВ «Санолта Корм» з вимогами про повернення сплачених грошових коштів за нерухомим майном або до суду, якщо така вимогами не буде задоволена ТзОВ «Санолта Корм»). ТзОВ «Санолта Корм», у свою чергу, буде звертатися з вимогами до ПАТ АБ «Південний» про повернення сплачених нею коштів, а ПАТ АБ «Південний» банк втратить право задовольнити свої вимоги за кредитним договором за рахунок нерухомого майна. 
При цьому таке рішення суду апеляційної інстанції може створити неповоротні наслідки для банківської системи, зокрема, в частині неможливості відновлення в Україні іпотечного кредитування.

Відповідач-5 (ТзОВ «Озірки») та третя особа-2 (ТзОВ «Ферко») у відзивах на апеляційні скарги позивачів наводять фактичні обставини справи, а також, окрім заперечень, аналогічних доводам інших відповідачів, погоджуються з висновками суду першої інстанції, наведеними в оскарженому рішенні.

Узагальнені доводи апелянта (відповідача-3).

Вимоги апеляційної скарги ТзОВ «Аттолло Гранум» обґрунтовано тим, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.07.2024 відхилено клопотання ТзОВ «Аттолло Гранум» про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.02.2023 та договору іпотеки №1026 від 19.04.2023. Оскільки ухвала від 23.07.2024 не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, апелянт включив заперечення на таку ухвалу до апеляційної скарги на рішення Господарського суду Львівської області від 19.09.2024 і вважає, що оскаржуване рішення підлягає обов`язковому скасуванню з прийняттям нового рішення, яким провадження в контексті позовних вимог про визнання недійсними договорів слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.231 ГПК України, у зв`язку з порушенням правил підсудності.
Зокрема, апелянт покликається на такі доводи:
- у ст.7 КУзПБ та ст.20 ГПК України визначено підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює в межах справи про банкрутство усі майнові вимоги за участю боржника, але виключно як сторони у спорі (аналогічну правову позицію викладено у постанові від 20.05.2024 у справі №903/1191/23), проте, сторонами в цьому позові є позивачі – розпорядник майна боржника та ініціюючий кредитор, а відповідачами за заявленими вимогами – АБ «Південний» та ТзОВ «Санолта Корм» (в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.02.2023), ТзОВ «Аттолло Гранум» і ТзОВ «Озірки» (в частині визнання недійсним договору іпотеки №1026 від 19.04.2023);
- у цій справі ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», хоч і визначений позивачами як відповідач, але фактично у оспорюваних договорах, боржника не стороною правочинів, тому повинен бути у статусі третьої особи, що не надає можливості розгляду цієї справи в межах банкрутства;
- відповідно до правового висновку, викладеного у постанові від 09.06.2020 у справі №910/3704/13, договір, укладений між третіми особами, в якому боржник не є стороною не підлягає розгляду в межах справи про банкрутство боржника;
- відсутні підстави стверджувати, що на вказані позовні вимоги поширюються положення п.8 ч.1 ст.20 ГПК України щодо належності спорів з майновими вимогами до боржника, в тому числі спорів про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, до юрисдикції господарських судів (таку правову позицію щодо неможливості розгляду аналогічних спорів в межах справи про банкрутство викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №752/4361/15);
- заявлені позивачами вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.02.2023 та визнання недійсним договору іпотеки від 19.04.2023 (серія та номер 1026), підлягають розгляду господарськими судами в окремих позовних провадженнях відповідно до встановленої процесуальним законодавством підсудності, тобто за місцезнаходженням відповідачів;
- враховуючи вимоги ч.3 ст.30 ГПК України (спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини), повноважним складом суду у справі з розгляду позову (позовів) про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.02.2023 (номер 406) та визнання недійсним договору іпотеки від 19.04.2023 (серія та номер 1026) є Господарський суд Одеської області, оскільки спірне нерухоме майно знаходиться за адресою м.Одеса, площа Митна, буд.1/1.
Апелянт також просить врахувати правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 19.03.2024 у справі №910/4475/10 (910/3262/19) в контексті визначення неповноважного складу суду.

Узагальнені заперечення учасників справи щодо задоволення вимог апеляційної скарги відповідача-3 (ТзОВ «Аттолло Гранум»).

Позивач-1 у відзиві на апеляційну скаргу відповідача-3 наводить пояснення щодо фактичних обставин та ознак фраудаторної конструкції виведення майна боржника з його володіння та покликається на такі аргументи з метою спростування доводів апелянта:
- договір купівлі-продажу нерухомого майна від 13.02.2023 та договір іпотеки №1026 від 19.04.2023 є складовими та невід`ємними частинами фраудаторної конструкції з виведення майна боржника з його власності на користь третіх осіб, при цьому, боржник приймав активну в участь в забезпеченні умов для такого виведення та досить тривалого приховування від розпорядника майна та ініціюючого кредитора як факту такого виведення так і обставин (договорів, тощо), що є самостійним підтвердженням необхідності і правомірності розгляду відповідних вимог щодо недійсності договорів саме і безпосередньо в межах справи про банкрутство;
- відповідно до ч.2 ст.7 КУзПБ господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує, зокрема, спори з позовними вимогами до боржника та щодо майна боржника, спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно;
- як прямо вбачається із змісту позовних вимог, спір прямо стосується вимог щодо майна боржника, а також вимог про витребування майна боржника;
- незалежно від того, що боржник не є стороною договору купівлі-продажу №406, а також договору іпотеки №1026, визначальною обставиною є предмет зазначених договорів - майнові активи боржника;
- враховуючи факт вибуття майна із власності боржника під час перебування в суді першої інстанції заяви ініціюючого кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, добросовісність та правомірність такого вибуття обґрунтовано поставлено під сумнів шляхом подання відповідного позову, який має бути розглянутий саме в межах справи про банкротство;
- результатом розгляду цього спору є зміна розміру і складу ліквідаційної маси боржника за рахунок повернутого майна боржника; якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі статті 7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу (постанова Верховного Суду від 26.01.2023 у справі №910/21981/16).

Позивач-2 у відзиві на апеляційну скаргу відповідача-3 наводить такі аргументи на спростування доводів апелянта:
- скаржник покликається на нерелевантну судову практику, зокрема, постанову Верховного Суду від 09.06.2020 у справі №910/3704/13, в якій йдеться про визнання недійсним договору відступлення права вимоги, стороною якого не був боржник;
- у ч.2 ст.7 КУзПБ передбачено концентрацію розгляду господарським судом у межах справи про банкрутство всіх майнових спорів за участю боржника незалежно від того, якою стороною спору він є (відповідачем чи позивачем) і це вимоги до боржника або його позови про витребування майна, відшкодування шкоди тощо;
- з введенням в дію Кодексу України з процедур банкрутства Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах дійшла висновку, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (постанови від 15.01.2020 у справі №607/6254/15-ц, від 28.01.2020 у справі №50/311-б);
- зважаючи на те, що предметом спірних іпотечних договорів від 03.12.2020, реєстраційний №1152, та від 19.04.2023 реєстраційний №1026, а також предметом договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.02.2023, реєстраційний №406, є майно боржника – відповідача-4: ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», тому і даний спір розглядається в рамках справи №914/466/23 про банкрутство ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл».

Оцінка доводів апелянтів щодо ухвалення рішення з порушенням норм процесуального права.

Щодо доводів ТзОВ «Аттолло Гранум» про наявність підстав для закриття провадження в частині позовних вимог про визнання недійсними договорів.

23.07.2024 ТзОВ «Аттолло Гранум» звернулось до Господарського суду Львівської області з клопотанням про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.02.2023, реєстраційний номер 406, та про визнання недійсним договору іпотеки від 19.04.2024, серія та номер 1026.
Вказане клопотання обґрунтоване тим, що ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» не є стороною зазначених договорів, отже, позовні вимоги щодо визнання недійсними вказаних договорів не можуть бути розглянуті в межах справи про банкрутство ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл».
Аналогічними є доводи відповідача-3, викладені в апеляційній скарзі.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.07.2024 відмовлено у задоволенні заяви відповідача-3 про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.02.2023, реєстраційний номер 406, та про визнання недійсним договору іпотеки від 19.04.2024, серія та номер 1026.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відхилення такого клопотання, з огляду на таке.
Частиною першою та абзацом першим частини другої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства (в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви – 03.10.2023) встановлено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Таким чином, спори щодо майна боржника розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.
У цьому випадку, позовні вимоги, у тому числі про визнання недійсними договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.02.2023 (реєстраційний номер 406) та договору іпотеки від 19.04.2023 (серія та номер 1026), стосуються майна боржника - ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл”, обґрунтуванням позовних вимог є те, що оспорювані договори є складовими фраудаторної конструкції та були укладені з метою створення можливості для виведення майна боржника зі складу його активів, отже, спір про визнання недійсними вказаних договорів підлягає розгляду у межах справи про банкрутство ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл”, незважаючи на те, що боржник не є стороною оспорюваних правочинів.
Фраудаторним може виявитися будь-який правочин, що здійснюється між учасниками господарських правовідносин, який укладений на шкоду кредиторам, отже, такий правочин може бути визнаний недійсним у порядку позовного провадження в межах справи про банкрутство відповідно до статті 7 КУзПБ на підставі пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України як такий, що вчинений всупереч принципу добросовісності, та частин третьої, шостої статті 13 ЦК України з підстав недопустимості зловживання правом, на відміну від визнання недійсним фіктивного правочину, лише на підставі статті 234 ЦК України.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №903/877/20 (903/150/22).
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі на підставі п.1. ст.1 ст.231 ГПК України.

Щодо доводів позивачів про те, що суд безпідставно не задовольнив клопотань про долучення до матеріалів справи доказів.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.09.2024.
05.08.2024 позивач-2 звернувся до суду з клопотанням від 05.08.2024 про приєднання до матеріалів справи копії договору іпотеки від 03.07.2020 № № 1442, 1443, оскільки такий доказ лише нещодавно отриманий представником Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) адвокатом Дудяком Р.А.
В оскарженому рішенні суд першої інстанції відмовив у задоволенні вказаного клопотання, оскільки позивач-2 не зазначив доказів, які підтверджують, що представником позивача-2 отримано такий доказ лише нещодавно, а також, що позивач-2 здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Окрім того, 19.09.2024 позивач-2 звернувся до суду з клопотанням від 18.09.2024 про долучення до матеріалів справи висновку експерта за результатами проведення комісійної оціночно-будівельної експертизи від 17.09.2024 та про повернення на стадію підготовчого провадження у справі, оскільки такий доказ лише 18.09.2024 було отримано представником Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) адвокатом Дудяком Р.А.
В обґрунтуванні позивач-2 зазначав, що 21.05.2024 р. між ДП “Центр судової експертизи та експертних досліджень” Державної судової адміністрації України та Адвокатським об`єднанням “Мельник і Арцишевський” укладено договір про проведення експертизи. Раніше договір про проведення експертизи не міг бути укладений, оскільки експерту треба було забезпечити доступ до об`єкта дослідження і відповідних правовстановлюючих та технічних документів. Лише після ухвалення Західним апеляційним господарським судом постанови від 04.04.2024 у справі №914/466/23, якою припинено повноваження керівника ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” Марченка В.Г. та виконання обов`язків керівника ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” покладено на розпорядника майна Сокола О. Ю., стало можливим забезпечити експерту частковий доступ до об`єкта дослідження.
В оскарженому рішенні суд першої інстанції відмовив у задоволенні вказаного клопотання, з огляду на те, що позивач-2 не довів неможливості укладення договору про проведення експертизи до ухвалення Західним апеляційним господарським судом постанови від 04.04.2024 у справі №914/466/23, окрім того, в підготовчому засіданні, яке відбулось 23.07.2024, представник позивача-2 не заперечував щодо закриття підготовчого провадження та не повідомив суд про укладення договору про проведення експертизи.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду в частині відсутності підстав для визнання поважними причин неподанння доказів разом з позовною заявою та повернення до стадії підготовчого засідання у справі.
Так, відповідно до ч.2 та ч.3 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. 
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина восьма статті 80 ГПК України).
Відповідно до сталої практики Верховного Суду, докази, що підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані учасниками справи одночасно з заявами по суті справи у суді першої інстанції, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем суду та належним чином обґрунтована. При цьому докази, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на учасника справи покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою.
Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом доказів з порушенням встановленого строку, - наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи.
З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві позивачі не повідомляли про необхідність призначення судової експертизи чи про звернення до експерта з метою проведення експертизи на замовлення позивачів.
Також у позовній заяві не йшлося про договір іпотеки від 03.07.2020 № № 1442, 1443, при цьому не лише боржник, а й Компанія «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) є стороною цього договору.
Відповідно до статті 194 ГПК України завданнями розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.
Тобто, вирішення спору на підставі матеріалів, які зібрані поза межами підготовчого провадження не відповідає завданням, які визначені процесуальним законом для кожної стадії господарського процесу.
При цьому, відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.
Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Фактичні обставини справи, встановлені за результатами оцінки доказів.

21.11.2018 ПАТ АБ «Південний» з однієї сторони та ТзОВ «Ферко» (позичальник-1), Підприємство «Вторметекспорт» у формі ТзОВ (позичальник-2),  Сільськогосподарське товариство «Урожай» (позичальник-3), ТзОВ «Металзюкрайн Корм Лтд» (позичальник-4), з іншої сторони уклали генеральну угоду кредитування  №AGS2018-05276, відповідно до п.1.1. якої банк на прохання будь-якого з позичальників відкриває поновлювальні кредитні лінії на умовах, в об`ємах, зі строками повернення, викладеними в цій угоді та відповідних кредитних договорах, укладених з кожним з позичальників окремо відповідно до положень цієї угоди.
Кредитні кошти надаються банком окремому позичальнику на цілі, що відповідають його статутній діяльності, в тому числі на поповнення обігових коштів.
Конкретна мета використання кредитних коштів зазначається у кредитних договорах.
Кредитні кошти надаються банком окремому позичальнику тільки після укладення між банком і позичальником відповідного кредитного договору, який є невід`ємною частиною цієї угоди.
Відповідно до п.1.2. загальний розмір кредитної заборгованості позичальників за всіма відкритими в рамках цієї угоди кредитними лініями згідно з кредитними договорами не повинен перевищувати максимальний ліміт у розмірі 8 000 000,00 доларів США.
Сторони домовились, що ця угода укладається на строк до 19.11.2021 включно (п.1.4 договору).
В розділі 3 угоди визначено забезпечення виконання зобов`язань позичальників щодо повернення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, плати за кредитне обслуговування, неустойки та інших платежів, зокрема, у п.3.1.18.4. зазначено: порука ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл».
18.12.2019 ПАТ АБ «Південний» та ТзОВ «Ферко» уклали кредитний договір №AL2019-14853 в рамках генеральної угоди про кредитування №AGS2018-05276 від 21.11.2018, згідно з яким банк зобов`язався відкрити позичальнику кредитну лінію з максимальним лімітом 8 000 000,00 дол.США для поповнення обігових коштів, а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше 17.12.2020 (п.1.1., п.1.2, п.1.4.1. договору).
18.12.2019 ПАТ АБ «Південний» та Підприємство «Вторметекспорт» у формі ТзОВ уклали кредитний договір №AL2019-14855 в рамках генеральної угоди про кредитування  №AGS2018-05276 від 21.11.2018, згідно з яким банк зобов`язався відкрити позичальнику кредитну лінію з максимальним лімітом 8 000 000,00 дол.США для поповнення обігових коштів, а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше 17.12.2020 (п.1.1., п.1.2, п.1.4.1. договору).

12 листопада 2019 року між 
Компанією «G.N. TERMINAL ENTERPRISES LIMITED» товариством з обмеженою відповідальністю, що зареєстроване відповідно до законодавства Республіки Кіпр (позичальник), 
Дочірніми компаніями позичальника, перелік яких наведено в частині1 («Гаранти 2020) додатку 1 («Сторони») як гарантами 2020 року (гаранти 2020), 
Компанією «ACP I TRADING LLC» товариством з обмеженою відповідальністю, що зареєстроване відповідно до законодавства Кайманових Островів, та Компанією «PATHFINDER STRATEGIC CREDIT II LP» товариством з обмеженою відповідальністю, що зареєстроване відповідно до законодавства Кайманових Островів (первісні кредитори),
Компанією «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED» («Медісон Пасіфік Траст Лімітед») трастовою компанією, що зареєстрована відповідно до розділу 78(1) Закону Гонконгу про керівників трасту (Глава 29), яка виконує функції агента від імені та за дорученням сторін фінансування (кредитний агент), і яка виконує функції міжнародного довірчого управителя від імені та в інтересах отримувачів забезпечення (довірчий управитель міжнародним забезпеченням),
Банком «Abu Dhabi Commercial Bank PJSC», публічним акціонерним товариством,  Abu Dhabi, UAE, який виконує функції забезпечення в ОАЕ від імені та за дорученням отримувачів забезпечення (агент забезпечення в ОАЕ),
укладено кредитний договір, згідно з умовами якого позичальник отримав грошові кошти в загальному розмірі 75 000 000 доларів США, а саме: Кредит А в розмірі 50 000 000 доларів США та Кредит Б в розмірі 25 000 000 доларів США, із терміном погашення до 5 грудня 2021 року.
У додатку 1 до договору «Сторони», частина 1, гаранти 2020 (дочірні компанії позичальника), перелічено такі компанії:
Компанія GNT Trade, 
Компанія G.N.T Inland Elevators Ltd
Компанія «Металзюкрайн», Україна,
Компанія «Олімпекс», Україна (ідентифікаційний код 20005502),
Компанія «Omega Terminal SA», Швейцарія,
Компанія «Black Sea Commodities», Об`єднані Арабські Емірати.
У пункті 21.15. «Фінансова заборгованість. Гарантії» кредитного договору від 12.11.2019 передбачено такі умови:
- (в) жоден принципал не повинен, а позичальник повинен забезпечити та гарантувати, що жоден інший учасник групи не буде, укладати будь-яку угоду або домовленість щодо гарантування або, у будь-який спосіб або за будь-яких умов, брати на себе зобов`язання за всіма або будь-якою частиною будь-яких фінансових або інших зобов`язань іншої особи.
У пункті 21.17. «Зобов`язання про ненадання застави» кредитного договору від 12.11.2019 передбачено такі умови:
- (а) жоден принципал не повинен, а позичальник повинен забезпечити та гарантувати, що жоден інший учасник групи не буде, створювати або дозволяти існування будь-якого забезпечення на будь-яке майно, доходи або інші активи, теперішні або майбутні, позичальника або будь-якого іншого учасника групи.
У пункті 21.27. «Збереження активів» кредитного договору від 12.11.2019 передбачено такі умови:
- кожен принципал повинен (а позичальник повинен забезпечити, що кожен інший учасник групи буде) підтримувати у належному робочому стані (за винятком звичайного зносу) всі свої активи, необхідні або бажані для ведення бізнесу.
Відповідно до розділу «Визначення і тлумачення» кредитного договору від 12.11.2019:
- принципал - означає позичальника або гаранта;
- гарант – означає гаранта 2020 та будь-якого додаткового гаранта;
- група – означає позичальника та кожну з його поточних дочірніх компаній.
У пункті 21.39. «Пов`язані сторони» кредитного договору від 12.11.2019 передбачено такі умови:
- ані позичальник, ані будь-який інший учасник групи не повинен укладати або зобов`язуватись укладати будь-які угоди чи домовленості з будь-якою пов`язаною стороною або будь-якою афілійованою особою акціонерів чи акціонерних компаній, окрім як:
(а) угоди або домовленості з будь-якою пов`язаною стороною, перелік яких наведено в додатку 10 (операції з пов`язаними сторонами), та
(б) будь-якої іншої угоди або домовленості з іншим учасником групи.
Відповідно до розділу «Визначення і тлумачення» кредитного договору від 12.11.2019 «Пов`язані сторони» означає: (в) ТзОВ «Ферко» (ідентифікаційний код 31681342); (г) ТзОВ «Вторметекспорт» (ідентифікаційний код 30127924); (д) Сільськогосподарське ТзОВ «Урожай» (ідентифікаційний код 03731891).
В додатку 10 «Операції з пов`язаними сторонами» міститься інформація щодо договорів, укладених у 2018 та у 2019 роках (в тому числі щодо кредитної угоди №AL2018-05277 від 21.11.2018 між Банком «Південний» та ТзОВ «Ферко» (позичальник) на суму 8,639 мільйона доларів США, який був забезпечений гарантією Позичальника, до погашення за яким залишається 2,5 мільйона доларів США).
У додатку 2 (частина 3) до кредитного договору від 21.11.2019 «Існуюча фінансова заборгованість» міститься інформація щодо існуючої фінансової заборгованості Банку «Південний»: назва принципала – ТзОВ «Ферко», Компанія «Металзюкрейн Корм Лтд», Сільськогосподарське ТзОВ «Урожай», Компанія «Вторметекспорт» у формі ТзОВ; фінансовий інструмент – генеральний кредитний договір №AGS2018-05276 від 21.11.2018 (з усіма змінами до нього) та кредитний договір №AL2018-05277 від 21.11.2018, №AL2018-05297 від 21.11.2018, №AL2018-05299 від 21.11.2018, №AL2018-05290 від 21.11.2018; загальна основна сума заборгованості – 8 00 000,00 дол.США.
У додатку 3 до кредитного договору від 21.11.2019 «Схема структури групи» містяться відомості щодо ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», ТзОВ «Металзюкрейн Корм Лтд», відомості щодо ТзОВ «Ферко» і ТзОВ «Вторметекспорт» у схемі структури групи відсутні.
Відповідно до договору приєднання від 05.12.2019 ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» засвідчило, що: «Договір приєднання набуває чинності як договір приєднання для цілей кредитного договору та як договір приєднання боржника для цілей договаору довірчого управління забезпеченням та міжкредиторської угоди (як визначено в договорі довірчого управління забезпеченням та міжкредиторській угоді). Терміни, визначені в кредитному договорі та в договорі про довірче управління забезпеченням та міжкредиторській угоді, мають те саме значення в цьому договорі приєднання, якщо інше не визначено в цьому договорі приєднання» (пункт 1 договору).
У пункті 5 договору приєднання ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» та кожен довірчий управитель забезпечення погодилися, що довірчі управителі забезпечення повинні володіти: (а) будь-яким забезпеченням щодо зобов`язань, створених або тих, що мають бути створені, відповідно до Фінансових документів; (б) всіма надходженнями від такого забезпечення: та (в) усіма зобов`язаннями, які Товариство має взяти на себе щодо сплати сум за зобов`язанням перед довірчими управителями забезпечення як довірчими управителями отримувачів забезпечення (у відповідних документах або іншим чином) та які забезпечені документом щодо забезпечення угоди, разом з усіма запевненнями та гарантіями, які має надати Товариство (у відповідних документах або іншим чином) на користь довірчих управителів забезпечення як довірчих управителів отримувачів забезпечення.
У пункті 6 договору приєднання ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» підтвердило, що воно має намір бути стороною договору про довірче управління забезпеченням та міжкредиторської угоди (далі – договір управління) в якості боржника, зобов`язується виконувати всі зобов`язання, які, як було заявлено, боржник має взяти на себе за договором управління, та погоджується, що воно буде пов`язано всіма положеннями договору управління так, як якщо б воно було первісною стороною договору управління.
Пунктом 9 договору приєднання ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» погодило, що положення пункту 38 (Примусове виконання) кредитного договору застосовуються до цього договору приєднання так, ніби вони прямо включені та викладені в цьому договорі приєднання з відповідними та необхідними змінами.
У пункті 10 договору приєднання ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» підтвердило, що цей договір є «Фінансовим документом» для цілей кредитного договору та «Основним фінансовим документом» для цілей договору управління.
Підписавши договір приєднання, ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» фактично стало стороною кредитного договору та договору управління і взяло на себе зобов`язання боржника щодо повного, своєчасного та належного виконання усіх зобов`язань за кредитним договором.

20.12.2019 в забезпечення виконання зобов`язань позичальників за кредитним договором від 12.11.2019 Компанія «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED» («Медісон Пасіфік Траст Лімітед») (іпотекодержатель) та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» (іпотекодатель) уклали договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського МНО Сімоновою О.Ю., за умовами якого іпотекодержатель уклав цей договір як солідарний кредитор за зобов`язаннями боржників на підставі п.12.2 (паралельний борг) договору про довірче управління забезпеченням та домовленість між кредиторами та пункту 27.11. (паралельний борг) пріоритетного кредитного договору.
У додатку 1 до договору визначено предмет іпотеки, а саме: 
- універсальний перегрузочний комплекс на причалах №3 та №4 загальною площею 5197,9 кв.м. за адресою Одеська обл., м.Одеса, площа Митна, буд.1/12;
- будівлі та споруди ІІІ черги зернового терміналу (комплексу для завантаження, розвантаження, зберігання сипучих вантажів) загальною площею 4950,7 кв.м. за адресою Одеська обл., м.Одеса, площа Митна, буд.1/1.

У травні 2020 року Компанія PricewaterhouseCoopers підготувала звіт у зв`язку з оцінкою справедливої вартості бізнесу з перевантаження зернових культур комплексу Зернового терміналу, включаючи Сухий порт (GNT або об`єкт оцінки), оператором якого є ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» станом на 31.12.2019 (дата оцінки) для цілей складання фінансової звітності та прийняття управлінських рішень. Звіт підготовлений відповідно до листа-зобов`язання від 04.02.2020 та додатку №2 до нього.
У звіті для цілей оцінки було визначено справедливу вартість відповідно до IAS 16 та IFRS 13, тобто як «ціну, яка була б отримана за продаж активу або сплачена за передачу зобов`язання у звичайній операції між учасниками ринку на дату оцінки».
(IAS 16 – міжнародний стандарт бухгалтерського обліку «Property, Plant and Equipment» - «Основні засоби»; IFRS 13 – міжнародний стандарт фінансової звітності «Fair Value Measurement» - «Оцінка справедливої вартості»).
Відповідно до відомостей вказаного звіту справедлива вартість Сухого порту становить 18 млн.доларів США; справедлива вартість Зернового терміналу – знаходиться в діапазоні від 303 до 348 млн.доларів США.
У звіті наведено загальний опис Зернового терміналу: розташований в Одесі на території порту на причалах №3 та №4, загальною площею 66 000 кв.м., причали з кранами, що використовуються для безпосереднього завантаження, а також територія, яку займає термінал, орендуються в Порту. Зерновий термінал експлуатується компанією Olimpex Coupe International LLC, дочірньою компанією GN.Terminal Enterprises Ltd. Зерновий термінал був введений в експлуатацію в серпні 2010 року і з того часу постійно розширюється. Після останнього розширення, яке відбулося у 2018 році, потужності зберігання та річна пропускна спроможність GNT зросли до 188,7 тис. тонн та 6,2 млн. тонн відповідно.

28.09.2020 ПАТ АБ «Південний» та ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд» уклали кредитний договір №AL2020-04275 в рамках генеральної угоди про кредитування №AGS2018-05276 від 21.11.2018, згідно з яким банк зобов`язався відкрити позичальнику кредитну лінію з максимальним лімітом 8 000 000,00 дол.США для фінансування поточної діяльності, а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше 31.05.2020 (п.1.1., п.1.2, п.1.5. договору). У додатку 2 до цього договору визначено графік зниження ліміту кредитної лінії: 28.09.2020 – 8 млн.дол.США, 30.04.2021 – 4 млн.дол.США, 31.05.2021 – 0,00 дол.США.

01.12.2020 компанія G.N. Terminal Enterpies Limited за підписом директора Сергія Грози звернулась до Компанії «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED» («Медісон Пасіфік Траст Лімітед») як кредитного агента міжнародного довірчого управителя (який діє за вказівкою мажоритарних кредиторів) відповідно до кредитного договору від 12.11.2019 з проханням, звільнення від застави забезпечувальних прав.
У п.2.3. листа позичальник визнає існування заборгованості за відсотками в розмірі 1 451 646,75 доларів США, які підлягали сплаті до 30.09.2020.
У п. 2.6. (b) позичальник визнає, що умовами відмови від претензій є сплата 100% від загальної суми відсотків відповідно до плану платежів, на який погодилися кредитори, причому такий план платежів повинен бути узгоджений не пізніше 4 грудня 2020 року.
У п.3.2. листа позичальник визнає, що відповідно до пункту 21.17 (негативна застава) кредитного договору, жоден боржник не повинен (а позичальник зобов`язаний забезпечити і гарантувати, що цього не зробить будь-який інший член групи) створювати або дозволяти існування забезпечення щодо майна, доходів або інших активів, теперішніх або майбутніх позичальника або будь-якого іншого члена групи.
У п.3.3. листа позичальник визнає, що відповідно до пункту 19.2. (b) (ііі) звільненні від забезпечення угоди можливе лише за умови попередньої згоди кредиторів.
У п.3.4. листа позичальник повідомляє, що позичальники «Південного» мають намір отримати нову кредитну лінію. Отримання нової кредитної лінії можливо лише з умови існування нової системи забезпечення. Для надання нового забезпечення, компанія Olimpex повинна погасити існуючу іпотеку.
У розділі 1 «Визначення та тлумачення» листа зазначено, що:
- «Існуюча іпотека» означає іпотеку від 03.07.2020, надану на користь фінансових сторін щодо об`єкта IV черги; 
- «Нова кредитна лінія» означає поновлювальну кредитну лінію в розмірі 8 000 000,00 доларів США з процентною ставкою 7,9% річних і кінцевих терміном погашення 31.05.2021, яка буда надана «Південним» своїм позичальникам в рамках існуючої фінансової заборгованості «Південного»; 
- «Нове забезпечення» означає іпотеку, яка буде надана банку «Південний» компанією «Олімпекс» для об`єкта четвертої черги в якості забезпечення заборгованості перед «Південним» за існуючою фінансовою заборгованістю; 
- «Об`єкт IV черги» означає зерновий термінал (ЗТ) з обсягом одночасного зберігання до 190 тис.тонн (IV черга будівництва) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2084464051101, площею 5 288,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, м.Одеса, пл.Митна, будинок 1/1; 
- «Позичальники «Південного» разом означає (і) Металс Україна, (іі) ТзОВ «Ферко», (ііі) Сільськогосподарське ТзОВ «Урожай», (іv) юридична особа «Вторметекспорт» у формі ТзОВ.
У п.3.5. листа виключно щодо існуючої іпотеки позичальник просить, щоб кредитний агент (і) відмовився від пункту 21.4. (забезпечення) кредитного договору; (іі) відмовився від пункту 21.17 (негативна застава) кредитного договору; і погодився на погашення існуючої іпотеки відповідно до п.19.2. (b) (ііі).
У п.5 листа зазначено, що надані згоди та відмови від претензій, а також внесені цим листом зміни наберуть чинності з дати, коли цей лист буде належним чином оформлено всіма сторонами цього договору (при дотриманні будь-яких застосовних умов) («дата набрання чинності»).
У п.7 листа зазначено, що згоди і відмови від претензій, що містяться в цьому листі, даються виключно на підставі умов, викладених у цьому листі. Жодні положення цього листа не є і не повинні вважатися відмовою від будь-яких інших положень будь-якого фінансового документа, і кредитний агент однозначно залишає за собою всі свої права та засоби правового захисту щодо будь-якого порушення фінансових документів або будь-якого випадку невиконання зобов`язань відповідно до них. Положення фінансових документів, в тому числі гарантій, наданих будь-яким боржником за будь-яким фінансовим документом, залишаються в повній силі. 
Відповідно до перекладу з англійської мови на українську мову перекладача ОСОБА_9 , засвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хомою А.С. та зареєстровано за №3320, вказаний лист підписано Компанією «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED» («Медісон Пасіфік Траст Лімітед») 01.01.2020 керуючим директором, проте прізвища та підпису у перекладі не зазначено, з копії примірника англійською мовою встановити ім`я та прізвище особи керуючого директора не видається можливим (а.с.25, а.с.33, том 5).

01.12.2020 Компанія «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED» («Медісон Пасіфік Траст Лімітед») (іпотекодержатель) в особі представника Міцай В.В., надала приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В. повідомлення про припинення іпотеки за договором від 03.07.2020, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. за реєстрі №1442, 1443 (договори іпотеки).
Відповідно до цього повідомлення, враховуючи, що між іпотекодержателем та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки, предметом якого є зерновий термінал (ПЗТ) з обсягом одночасного зберігання до 190 тис.тонн (IV черга будівництва) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2084464051101, площею 5 288,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, м.Одеса, пл.Митна, будинок 1/1 (майно), іпотекодержатель повідомляє про припинення договору іпотеки та просить зняти заборону відчуження майна за договором іпотеки та припинити іпотеку майна, вчинити будь-які інші дії з метою припинення обтяження майна та виключення записів про обтяження майна та про наявність іпотеки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Заяву посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В. та зареєстровано в реєстрі за №1503.
Листом №04-001-43460-2020 від 02.12.2020 ПАТ АБ «Південний» з метою укладення договору іпотеки зернового терміналу просило ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» надати угоду про розірвання договору іпотеки, укладеного між ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» та Компанією «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED» («Медісон Пасіфік Траст Лімітед»), посвідченого 03.07.2020 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. та зареєстрованого за №1442, 1443.

03.12.2020 ТзОВ Олімпекс Купе Інтернейшнл» (іпотекодавець) та Компанія «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED» («Медісон Пасіфік Траст Лімітед») (іпотекодержатель) уклали договір про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого 03.07.2020 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. та зареєстрованого за №1442, 1443.
Відповідно до цього договору, оскільки між іпотекодавцем та іпотекодержателем було укладено договір іпотеки, предметом якого є зерновий термінал (ПЗТ) з обсягом одночасного зберігання до 190 тис.тонн (IV черга будівництва) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2084464051101, площею 5 288,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, м.Одеса, пл.Митна, будинок 1/1, сторони дійшли згоди про те, що договір іпотеки вважається розірваним за взаємною згодою в повному обсязі; усі зобов`язання за договором іпотеки, іпотека та обтяження предмету іпотеки за договором іпотеки припиняються в повному обсязі; всі права та обов`язки сторін за договором іпотеки припиняються (п.1.1. договору).
У п.2.2. договору сторони підтверджують, що на підставі повідомлення іпотекодержателя про припинення іпотеки від 01.12.2020, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В. за №1503, були вчинені такі дії:
припинено обтяження №37161076 щодо заборони відчуження майна за договором іпотеки; припинено іпотеку майна за договором іпотеки, номер запису про іпотеку 37161329.
Договір від 03.12.2020 про внесення змін до договору іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. 

03.12.2020 ПАТ АБ «Південний» (іпотекодержатель) та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» (іпотекодавець) уклали іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. та зареєстрований в реєстрі за №1152, відповідно до п.1.7. якого іпотекою забезпечується виконання всіх зобов`язань іпотекодавця та/або клієнта за генеральною угодою про кредитування №AGS2018-05276 від 21 листопада 2018 року, укладеною між іпотекодержателем та клієнтом.
Відповідно до п.1.7. договору, клієнтом є: ТзОВ «Ферко», Підприємство «Вторметекспорт» у формі ТзОВ, Сільськогосподарське ТзОВ «Урожай», ТзОВ «Металзюкрайн»; розмір зобов`язання – 16 000 000,00 дол. США та всі інші зобов`язання, передбачені договором про надання банківської послуги; строк зобов`язання за договором про надання банківської послуги – до 19.11.2021 включно.
Відповідно до п.2.1. предметом іпотеки за цим договором є таке майно:
- зерновий термінал (ПЗТ) з обсягом одночасного зберігання до 190 тис.тонн (IV черга будівництва) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2084464051101, площею 5 288,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, м.Одеса, пл.Митна, будинок 1/1 (об`єкт в цілому складається з: літ. «Є» - приймальний пристрій х вагонів зерновозів; літ «Ї» - норійна башта №6; літ. «Ш» - верхня галерея №16; літ. «Щ» - норійна башта №7; літ. «Ю» - норійна башта №8; літ. «Я» - верхня галерея №17; літ. «D1-D6» - силоси металеві; літ. «F» - верхня галерея №18; літ. «G1-G3» - силоси металеві; літ. «J» - верхня галерея №19; літ. «D7-D9» - силоси металеві; літ. «L» - верхня галерея №20; літ. «N» - верхня галерея №21; літ. «Q» - верхня галерея №22; літ. «R» - верхня галерея №23; літ. «S» - верхня галерея №24; літ. «U» - опорна вишка №10; літ. «U1» - електрощитова; літ. «W» - службові приміщення та лабораторія; літ. «Z» - щитова, опорна башта №9), вартістю 56 873 400,00 гривень, що за курсом НБУ (1 долар США = 28,4367 грн) на 03.12.2020 складає 2 000 000,00 дол.США.
Відомості про земельні ділянки, на яких розташований предмет іпотеки:
- з кадастровим номером 5110137500:07:002:0041, площею 1,4369 га, цільове призначення – для розміщення та експлуатації будівель і споруд морського транспорту, за адресою: Одеська область, м.Одеса, пл.Митна, земельна ділянка  1/1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 758173651101;
- з кадастровим номером 5110137500:07:002:0042, площею 3,4212 га, цільове призначення – для розміщення та експлуатації будівель і споруд морського транспорту, за адресою: Одеська область, м.Одеса, пл.Митна, земельна ділянка  1/1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 758179151101.
Власник земельних ділянок – Одеська обласна державна адміністрація, земельні ділянки перебувають в оренді на підставі договорів від 11.12.2015, строк дії право оренди до 01.01.2025 з правом пролонгації.
Відповідно до п.4.1. договору іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у випадках, передбачених у п.5.2. цього договору.
У розділі 5 договору викладене застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, зокрема:
- це застереження вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя і є підставою для реєстрації прав власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки (п.5.1. договору);
- іпотекодержатель може використати своє право на позасудове стягнення на предмет іпотеки у разі: порушення клієнтом та/або іпотекодавцем та/або третьою особою, що відповідальна перед іпотекодержателем, зобов`язань за договором про надання банківської послуги та/або за цим договором; та /або звернення стягнення на предмет іпотеки третьою особою, в тому числі попереднім/наступним іпотекодержателем; та/або якщо предмет іпотеки пошкоджено або знищено і іпотекодавець не поновив його або не замінив його іншим рівноцінним майном в строки, визначені у п.3.2.3. цього договору; та/або встановлення невідповідності дійсності відомостей, що містяться в договорі банківської послуги та/або в цьому договорі; та/або порушення іпотекодавцем зобов`язань щодо вживання заходів, необхідних для збереження предмета іпотеки, що передбачені цим договором; та/або пред`явлення до іпотекодавця іншими особами вимог про визнання за ними права власності або інших прав на предмет іпотеки; та/або ініціювання процедури санації клієнта/іпотекодавця до порушення провадження у справі про банкрутство клієнта/іпотекодавця, або при ліквідації клієнта/іпотекодавця або відкриття провадження у справі про банкрутство/нплатоспроможність клієнта/іпотекодавця, чи про визнання недійсними установчих документів клієнта/іпотекодавця, чи про скасування державної реєстрації або припинення клієнта/іпотекодавця тощо; та/або прийняття власником або компетентним органом рішення про ліквідацію або реорганізацію клієнта/іпотекодавця без згоди іпотекодержателя; та/або якщо інша, ніж іпотекодержатель особа набула права стягнення на предмет іпотеки; та/або невиконання іпотекодавцем зобов`язань згідно з п.п.3.2.1 – 3.2.13, цього договору та/або в інших випадках, передбачених цим договором (п.5.2. договору);
- підписанням цього договору іпотекодавець надає право іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя у позасудовому порядку шляхом: продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, на підставі договору купівлі-продажу, для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною, погодженою сторонами у Розділі 2 цього договору, або за ціною, яка визначається суб`єктом оціночної діяльності, залученим іпотекодержателем, та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця; переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в порядку, встановленому законом за вартістю, яка визначається суб`єктом оціночної діяльності, залученим іпотекодержателем (п.5.3. договору). 
У п.6.6. договору сторони домовились не рідше, ніж один раз на рік (з метою вивчення ринкової вартості іпотеки) здійснювати переоцінку вартості предмет іпотеки на підставі висновку оцінювача майна – співробітника іпотекодержателя, що має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, або на підставі звіту про оцінку майна, наданого незалежним суб`єктом оціночної діяльності.
Відповідно до п.6.9. договору повідомлення між сторонами договору можуть здійснюватись як у письмовій, так і в електронній формі. Повідомлення вважаються належним чином врученими, якщо вони направлені на адреси сторін, зазначені в розділі 7 цього договору кур`єрською службою або будь-яким поштовим оператором, або направлені за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами (в т.ч. направлені засобами електронної пошти або за допомогою електронної системи «клієнт-банк»), або отримані під розписку. Іпотекодавець підтверджує, що такий спосіб обміну повідомленнями між сторонами договору є прийнятним та належним.

03.12.2020 ПАТ АБ «Південний» та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» уклали договір застави, відповідно до якого ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» передало в заставу рухоме майно (відповідно до переліку, наведеного в додатку 1 договору) в заьезпечення виконання зобов`язань позичальників за генеральною угодою про кредитування №AGS2018-05276 від 21.11.2018.

30.07.2021 ПАТ АБ «Південний» з однієї сторони та ТзОВ «Ферко», Підприємство «Вторметекспорт» у формі ТзОВ, ТзОВ «Металзюкрайн Корм Лтд» з іншої сторони (позичальники) уклали додаткову угоду до генеральної угоди про кредитування №AGS2018-05276 від 21.11.2018, якою сторони погодили змінити назву угоди з «Генеральна угода про кредитування №AGS2018-05276 від 21.11.2018» на «Генеральна угода про надання банківських послуг №AGS2018-05276 від 21.11.2018», а також викласти преамбулу в новій редакції, відповідно до якої сторонами угоди є ПАТ АБ «Південний» (банк) і ТзОВ «Ферко», Підприємство «Вторметекспорт» у формі ТзОВ,  ТзОВ «Металзюкрайн Корм Лтд» (клієнти).
Відповідно до п.1.2. додаткової угоди банківські послуги надаються банком відповідно до умов цієї угоди на підставі заяви про надання банківської послуги.
Відповідно до п.1.4. додаткової угоди максимальний ліміт за цією угодою складається з загальної суми одночасної заборгованості клієнтів перед банком по всіх кредитах, наданих відповідно до цієї угоди, та загальної суми зобов`язань банку за всіма гарантіями/контргарантіями та всіма резервними акредитивами за цією угодою та становить суму, еквівалентну 18 500 000,00 доларів США.
Відповідно до  п.1.5. додаткової угоди граничний строк (термін) для належного виконання клієнтом всіх зобов`язань за цією угодою – до 31.07.2024 включно. 
Відповідно до п.7.1.7. додаткової угоди клієнти зобов`язуються не пізніше 31.12.2021 забезпечити надання до банку підтвердження продовження кредитного ліміту з Argentem Creek Partners на строк не менший, ніж 31.08.2022.

В рамках генеральної угоди про надання банківських послуг №AGS2018-05276 від 21.11.2018 ТзОВ «Ферко» надало банку заяви про надання банківської послуги у вигляді кредитної лінії 
- №AL2021-04089 від 30.07.2021 зі змінами від 25.07.2022 – 7 000 000,00 дол.США під 6,2% річних;
- №AL2021-04095 від 30.07.2021 зі змінами від 25.07.2022 – 7 580 000,00 дол.США під 7,9% річних;
- №AL2021-04097 від 30.07.2021 зі змінами від 25.07.2022 - 41 000 000,00 грн під 20% річних. 

В рамках генеральної угоди про надання банківських послуг №AGS2018-05276 від 21.11.2018 Підприємство «Вторметекспорт» у формі ТзОВ надало банку заяви про надання банківської послуги у вигляді кредитної лінії:
- №AL2021-04091 від 30.07.2021 зі змінами від 25.07.2022 – 1 000 000,00 дол.США під 6,2% річних;
- №AL2021-04099 від 30.07.2021 зі змінами від 25.07.2022 - 16 000 000,00 грн під 20% річних, 
- №AL2021-04100 від 30.07.2021 зі змінами від 25.07.2022 – 415 000,00 дол.США під 7,9% річних.

До відзиву ПАТ АБ «Південний» на позов, поданого суду 01.11.2023 (вх.№26582/23), на підтвердження факту виконання зобов`язань банку за кредитними договорами, додано:
- виписки по рахунках ТзОВ «Ферко» та Підприємства «Вторметекспорт» у формі ТзОВ, ТзОВ «Металзюкрайн» за період з 03.12.2020 до 30.04.2023;
- копії заявок на отримання грошових коштів до цих договорів без заповнених відомостей щодо дати заявки, реквізитів кредитного договору, суми грошових коштів, назви компанії, розміру ліміту, цілей використання, номеру рахунку, проте з проставленими підписами (без відомостей про посадове становище та прізвища й ініціалів осіб, які проставили підписи) та печатками від банку та позичальників; 
- копії звітів про отримання заяв на видачу кредиту по системі «iFOBS», у яких містяться прізвища та підписи представників сторін, скріплені печатками, однак, відсутні відомості щодо дат заяв, розміру грошових коштів тощо;
- звіти від 24.10.2023 про використання позичальниками ресурсів за період з 01.09.2020 до 31.01.2022 по кредитних договорах: №AL2021-04853 від 18.12.2019, №AL2021-04853(1) від 18.12.2019, №AL2021-04855(1) від 18.12.2019, №AL2021-04275 від 18.12.2019, №AL2021-04089 від 30.07.2021, №AL2021-04091 від 30.07.2021, №AL2021-04095 від 30.07.2021, №AL2021-04097 від 30.07.2021, №AL2021-04099 від 30.07.2021, №AL2021-04100 від 30.07.2021.

01.09.2021 ПАТ АБ «Південний» та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» уклали договір про внесення змін та доповнень до договору застави від 03.12.2020, відповідно до якого заставою забезпечується виконання всіх зобов`язань заставодавця та/або клієнта за генеральною угодою про надання банківських послуг №AGS2018-05276 від 21.11.2018, клієнти - ТзОВ «Ферко», Підприємство «Вторметекспорт» у формі ТзОВ,  ТзОВ «Металзюкрайн Корм Лтд», розмір зобов`язання – еквівалент 18 500 000,00 доларів США та всі інші зобов`язання, передбачені договором, строк виконання зобов`язання – до 31.07.2024.

01.09.2021 ПАТ АБ «Південний» та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» уклали договір про внесення змін та доповнень до договору застави, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. 29.09.2020 за №898.
Відповідно до цих змін, у зв`язку з укладенням 30.07.2021 додаткової угоди до генеральної угоди про кредитування №AGS2018-05276 від 21.11.2018, сторони дійшли згоди викласти п.1.2. договору у новій редакції, відповідно до якої заставою забезпечується виконання всіх зобов`язань заставодавця та/або клієнта за генеральною угодою про надання банківських послуг №AGS2018-05276 від 21.11.2018, клієнти - ТзОВ «Ферко», Підприємство «Вторметекспорт» у формі ТзОВ,  ТзОВ «Металзюкрайн Корм Лтд», розмір зобов`язання – еквівалент 18 500 000,00 доларів США та всі інші зобов`язання, передбачені договором, строк виконання зобов`язання – до 31.07.2024.
Договір про внесення змін посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. та зареєстровано за №1003.

30.12.2021 ПАТ АБ «Південний» з однієї сторони та ТзОВ «Ферко», Підприємство «Вторметекспорт» у формі ТзОВ, ТзОВ «Металзюкрайн Корм Лтд» з іншої сторони (позичальники) уклали додаткову угоду до генеральної угоди про надання банківських послуг №AGS2018-05276 від 21.11.2018, якою виклали п.7.1.7. договору в такій редакції: « 7.1.7. не пізніше 31 січня 2022 року забезпечити надання до банку підтвердження продовження кредитного ліміту з Argentem Creek Partners на строк не менший, ніж 31.08.2022 року».

09.01.2023 ПАТ АБ «Південний» склало вимогу №14/001/946/2023, адресовану ТзОВ «Ферко», Підприємству «Вторметекспорт» у формі ТзОВ, ТзОВ «Металзюкрайн» та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», згідно з якою позичальники порушили умови генеральної угоди, а саме в строк, встановлений заявами про надання банківських послуг (31.12.2022) не повернули отриманий кредит.
У вимозі зазначено, що ТзОВ «Ферко» отримало:
- на підставі кредитної угоди №AL2021-04097 від 30.07.2021 - 41 000 000,00 грн під 20% річних, 
- на підставі кредитної угоди №AL2021-04089 від 30.07.2021 – 7 000 000,00 дол.США під 6,2% річних;
- на підставі кредитної угоди №AL2021-04095 від 30.07.2021 – 7 580 000,00 дол.США під 7,9% річних:
Підприємство «Вторметекспорт» у формі ТзОВ отримало:
- на підставі кредитної угоди №AL2021-04099 від 30.07.2021 - 16 000 000,00 грн під 20% річних, 
- на підставі кредитної угоди №AL2021-04091 від 19.01.2022 – 1 000 000,00 дол.США під 6,2% річних;
- на підставі кредитної угоди №AL2021-04100 від 30.07.2021 – 415 000,00 дол.США під 7,9% річних.
У зв`язку з тим, що позичальники не повернули отриманих коштів, банк звернувся до позичальників з вимогою про усунення порушень основного зобов`язання, а саме, повернення у тридцятиденний термін кредитних коштів, виданих на підставі заяв про надання банківських послуг у зазначеному розмірі а також заборгованості за всіма відсотками, комісіями та будь-якими іншими платежами, що визначені заявами про надання банківських послуг та нараховуються до повного виконання зобов`язань за цими заявами, та повідомив, що уразі непогашення вказаної заборгованості у повному обсязі, АБ «Південний» ініціюватиме звернення стягнення на предмет іпотеки, за вартістю, яка буде визначена відповідно до умов договору іпотеки, шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, на підставі договору купівлі продажу в порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку» або переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку».
У вказаній вимозі немає відомостей про загальну суму заборгованості, а також відомостей про заборгованість за відсотками та іншими платежами чи відомостей про здійснення позичальниками будь-яких платежів, спрямованих на погашення відсотків за кредитними угодами тощо.
10.01.2023 ПАТ АБ «Південний» направило ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» вимогу (повідомлення про порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку») від 09.01.2023 вих.№14/001/946/2023). 
Відповідно до інформації, отриманої за результатами відстеження поштового відправлення на сайті АТ «Укрпошта», поштове відправлення №6505906141244 було вручено 24.01.2023.
Також 10.01.2023 повідомлення було скеровано засобами поштового зв`язку позичальникам.

На підтвердження направлення ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» повідомлення з вимогою виконати порушене зобов`язання, відповідач-1 надав копію договору №iFOBS//1509/0000017 від 05.12.2017 на обслуговування з використанням системи дистанційного обслуговування iFOBS, укладеного ПАТ АБ «Південний» та боржником.
За цим договором банк надає клієнту послуги з використання системи дистанційного обслуговування iFOBS, а клієнт самостійно обирає відповідний перелік послуг (прав доступу) для кожного окремого користувача, шляхом оформлення відповідної заяви.
Також ПАТ АБ «Південний» надав скрін-шоти монітору з повідомленням, скерованим ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» по системі «iFOBS» №14/001/946/2023 від 09.01.2023 з відміткою «Прочитано», дата – 09.01.2023 о 17:55:48, та повідомлення по системі «iFOBS» від 09.02.023 №7439577 від ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» з підтвердженням про отримання 09.01.2023 повідомлення про порушення строку основного зобов`язання та/або іпотечного договору в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку» вих.№14/001/946/2023 від 09.01.2023.

03.02.2023 на розгляд Господарського суду Львівської області за вх. №502 від Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED» надійшла заява про відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл».

06.02.2023 ухвалою Господарського суду Львівської області у справі №914/466/23 прийнято заяву Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” “MADISON PACIFIC TRUST LIMITED” до розгляду та призначено підготовче засідання на 14.02.2023.

10.02.2023, на замовлення ПАТ АБ «Південний», ТзОВ «Українське консалтингове бюро» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №22/2023 від 10.01.2023) виконало звіт №1.1/02-01 з незалежної оцінки майнового комплексу портового зернового терміналу, розташованого за адресою Одеська область, м.Одеса, площа Митна, буд.1/1, що належить ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл». Відповідно до якого ринкова (справедлива) вартість об`єкту оцінки (без врахування ПДВ) становить 438 258 717,36 гривень/еквівалент 11 984 563,75 дол.США, в тому числі:
нерухоме майно (Зерновий термінал (ПЗТ) з обсягом одночасного зберігання до 190 тис.тонн (IV черга будівництва) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2084464051101, площею 5 288,2 кв.м) – 132 267 300,00 грн/3 616 963,75 дол.США;
рухоме майно (основні засоби, а саме виробниче обладнання (для прийому, зберігання та відвантаження зернових), відповідно до опису майна, переданого в заставу) – 305 991 417,36 грн/8 367 600 дол.США.
(Курс НБУ на дату оцінки: 1 долар США – 36,5686).
Відповідно до рецензій від 20.02.2023, виготовлених Всеукраїнською організацією фахівців оцінки на замовлення ПАТ «АБ «Південний», на звіт №1.1/02-01 з незалежної оцінки комплексу портового зернового терміналу, звіт в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.

13.02.2023 ПАТ АБ «Південний» (продавець або іпотекодержатель) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Санолта Корм» (покупець) на підставі положень п.4.2. та п.5.3. іпотечного договору, від 03.12.2020, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. та зареєстрований в реєстрі за №406.
Відповідно до п.1.1. договору предметом купівлі-продажу є нерухоме майно:
- зерновий термінал (ПЗТ) з обсягом одночасного зберігання до 190 тис.тонн (IV черга будівництва) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2084464051101, площею 5 288,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, м.Одеса, пл.Митна, будинок 1/1 (об`єкт в цілому складається з: літ. «Є» - приймальний пристрій з вагонів зерновозів; літ «Ї» - норійна башта №6; літ. «Ш» - верхня галерея №16; літ. «Щ» - норійна башта №7; літ. «Ю» - норійна башта №8; літ. «Я» - верхня галерея №17; літ. «D1-D6» - силоси металеві; літ. «F» - верхня галерея №18; літ. «G1-G3» - силоси металеві; літ. «J» - верхня галерея №19; літ. «D7-D9» - силоси металеві; літ. «L» - верхня галерея №20; літ. «N» - верхня галерея №21; літ. «Q» - верхня галерея №22; літ. «R» - верхня галерея №23; літ. «S» - верхня галерея №24; літ. «U» - опорна вишка №10; літ. «U1» - електрощитова; літ. «W» - службові приміщення та лабораторія; літ. «Z» - щитова, опорна башта №9).
Відповідно до п.1.2., п.1.3. нерухоме майно належить ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» і розташоване на земельних ділянках з кадастровим номером 5110137500:07:002:0041, площею 1,4369 га, та з кадастровим номером 5110137500:07:002:0042, площею 3,4212 га, за адресою: Одеська область, м.Одеса, пл.Митна, земельна ділянка 1/1.
Відповідно до п.2.1. ціна продажу нерухомого майна, що купується за цим договором, становить 158 720 760, 00 грн., з яких ПДВ 20% 26 453 460,00 грн., яка сплачується покупцем на рахунок продавця до 15.02.2023 включно.
У п.2.2. договору зазначено, що відповідно до висновку про вартість нерухомого майна, складеного 10.02.2023 суб`єктом оціночної діяльності ТзОВ «Українське консалтингове бюро» ринкова вартість нерухомого майна складає 132 267 300 грн. без ПДВ.
У п.6.3. договору сторони передбачили, що у разі розірвання цього договору або визнання його недійсним з будь-яких підстав, грошові кошти, сплачені за цим договором, спрямовуються на погашення борну за генеральною угодою про кредитування №AGS 2018-05276 від 21.11.2018. У цьому разі у покупця виникає право вимоги сплачених грошових коштів (регресу) до іпотекодавця та позичальників.
У п.6.4. договору сторони передбачили, що у разі якщо третя особа на підставах, що виникли до укладення цього договору, пред`явить до покупця позов про витребування нерухомого майна, покупець повинен повідомити про це продавця та подати клопотання про залучення його до участі у справі на стороні покупця.

В підготовчому засіданні 14.02.2023 у справі №914/466/23 в Господарському суді Львівської області оголошено перерву до 15.02.2023.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.02.2023 відкрито провадження у справі №914/466/23 про банкрутство ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», введено процедуру розпорядження майном, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Сокола О.Ю.

До позовної заяви додано видруківки зі сайту latifundist.com (онлайн-медіа – ТзОВ «Латифундист Медіа», новини для представників агробізнесу), зі сайту mind.ua (онлайн-медіа, який є сайтом новин для представників бізнесу), зі сайту yur-gazeta.com (онлайн-медіа – ТзОВ «Юридична газета», професійне юридичне видання), зі сайту ports.ua (видавництво «Порти України»), зі статтями, опублікованими на початку лютого 2023 року, про конфлікт між кредиторами боржника та засновниками боржника, видруківки зі сайту sunolta.ua (сайт Групи Sunolta), сайту biz.cenzor.net («Цензор.НЕТ» новинний інтернет-портал) зі статтями, опублікованими на початку березня 2023 року про те, що Група Sunolta придбала технологічні потужності з перевалки зерна на експорт у терміналі в Одесі, а також статті зі сайту mind.ua та сайту latifundist.com, опубліковані 26.07.2023 про те, що кредитори Argentem Creek Partners (ACP) та Innovatus Capital Partners (Innovatus) розпочали процедуру банкрутства терміналу Olimpex Coupe International, дочірньої компанії GNT Group, яка управляє зерновим терміналом в Одесі.

16.03.2023 створено ТзОВ «Аттолло Гранум» з місцезнаходженням м.Одеса, пл.Митна, буд. 1/1 (місце розташування спірного майна), керівником якого є ОСОБА_10 , засновником – ТзОВ «Санолта ОУ», м.Таллін, Естонія, кінцевим бенефіціарними власником – ОСОБА_11 (відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).
ТзОВ «Санолта ОУ», м.Таллін, Естонія, також є засновником ТзОВ «Санолта Корм».

10.04.2023 ТзОВ «Санолта Корм» (продавець) та ТзОВ «Аттолло Гранум» (покупець) уклали договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. та зареєстрований в реєстрі за №939, за яким продавець передає майно у власність покупця (продає), а покупець приймає це майно в приватну власність і сплачує за нього обговорену грошову суму (купує).
Відповідно до п.2 договору майно, що відчужується за цим договором - зерновий термінал (ПЗТ) з обсягом одночасного зберігання до 190 тис.тонн (IV черга будівництва) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2084464051101, площею 5 288,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, м.Одеса, пл.Митна, будинок 1/1, яке розташоване на земельних ділянках:
- з кадастровим номером 5110137500:07:002:0041, площею 1,4369 га, цільове призначення – для розміщення та експлуатації будівель і споруд морського транспорту, яка перебуває в оренді на підставі договору оренди землі, посвідченого 11.12 2015 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Галієвським Д.О. за реєстровим №1932;
- з кадастровим номером 5110137500:07:002:0042, площею 3,4212 га, цільове призначення – для розміщення та експлуатації будівель і споруд морського транспорту, яка перебуває в оренді на підставі договору оренди землі, посвідченого 11.12.2015 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Галієвським Д.О. за реєстровим №1952.
Відповідно до п.3 договору, згідно з даними балансової довідки, складеної ТзОВ «Санолта Корм» від 10.04.023 №10/04/2023-1, остаточна балансова вартість об`єкта складає 158 720 760,00 грн.
Відповідно до п.3 договору, продаж вказаного в договорі нерухомого майна за домовленістю сторін вчиняється за 163 225 000,00 грн. (в тому числі ПДВ), які покупець зобов`язується сплатити у строк, не пізніше 10 листопада 2023 року шляхом перерахування коштів на банківський рахунок продавця за № НОМЕР_2 , відкритий в АБ «Південний». Повний розрахунок за цим договором підтверджується банківським платіжним дорученням.

19.04.2023 ТзОВ “Озірки” (іпотекодержатель) та ТзОВ “Аттолло Гранум” (іпотекодавець) уклали іпотечний договір другої черги, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. та зареєстрований в реєстрі за №1026, відповідно до умов якого для забезпечення вимог іпотекодержателя за договором позики №19/04/23/1 від 19.04.2023, укладеного сторонами на суму 5 000 000,00 грн. строком до 19.04.2043, в іпотеку передано нерухоме майно:
- зерновий термінал (ПЗТ) з обсягом одночасного зберігання до 190 тис.тонн (IV черга будівництва) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2084464051101, площею 5 288,2 кв.м., опис: об`єкт в цілому складається з: літ. «Є» - приймальний пристрій х вагонів зерновозів; літ «Ї» - норійна башта №6; літ. «Ш» - верхня галерея №16; літ. «Щ» - норійна башта №7; літ. «Ю» - норійна башта №8; літ. «Я» - верхня галерея №17; літ. «D1-D6» - силоси металеві; літ. «F» - верхня галерея №18; літ. «G1-G3» - силоси металеві; літ. «J» - верхня галерея №19; літ. «D7-D9» - силоси металеві; літ. «L» - верхня галерея №20; літ. «N» - верхня галерея №21; літ. «Q» - верхня галерея №22; літ. «R» - верхня галерея №23; літ. «S» - верхня галерея №24; літ. «U» - опорна вишка №10; літ. «U1» - електрощитова; літ. «W» - службові приміщення та лабораторія; літ. «Z» - щитова, опорна башта №9; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 2084464051101; розташоване за адресою: Одеська область, м.Одеса, пл.Митна, будинок 1/1.; земельні ділянки місця розташування: кадастровий номер: 5110137500:07:002:0041, реєстраційний номер: 758173651101; кадастровий номер: 5110137500:07:002:0042, реєстраційний номер: 758179151101.

Відповідно до Інформаційної довідки №340232428 від 24.07.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта:
- 10.04.2023 нерухоме майно за реєстраційним номером 2084464051101 (зерновий термінал (ПЗТ) з обсягом одночасного зберігання до 190 тис.тонн (IV черга будівництва) площею 5288,2 кв.м., земельні ділянки місця розташування: кадастровий номер: 5110137500:07:002:0041, реєстраційний номер: 758173651101; кадастровий номер: 5110137500:07:002:0042, реєстраційний номер: 758179151101) зареєстровано на праві власності за ТзОВ «Аттолло Гранум» на підставі договору купівлі-продажу №939 від 10.04.2023, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю.;
- 19.04.2023 на вказане майно за реєстровано іпотеку на підставі договору №1026, іпотекодержатель – ТзОВ «Озірки», іпотекодавець – ТзОВ «Аттолло Гранум», строк виконання основного зобов`язання – 19.04.2043, розмір основного зобов`язання 5 000 000,00 грн.
Окрім того, 20.04.2023 зареєстровано обтяження – арешт всього нерухомого майна ТзОВ «Аттолло Гранум», на підставі рішення державного виконавця Першого Суворовського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Савченко Світлани Володимирівни №64567577 від 29.07.2022.

Відповідно до Інформаційної довідки №340231355 від 24.07.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта за реєстраційним номером 2084464051101:
- 03.12.2020 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. зареєструвала обтяження (заборона на нерухоме майно) на вказаний об`єкт нерухомого майна на підставі договору іпотеки №1152 від 03.12.2020, обтяжувач з ПАТ АБ «Південний», особа, майно, якої обтяжується – ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл»;
- 03.12.2020 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. внесла запис про іпотеку щодо вказаного об`єкту нерухомого майна на підставі договору іпотеки №1152 від 03.12.2020 та договору про внесення змін і доповнень до іпотечного договору №1002 від 01.09.2021; строк виконання основного зобов`язання – 31.07.2024, розмір основного зобов`язання – 185 000 00,00 доларів США; правочин, в якому встановлено основне зобов`язання – генеральна угода від 21.11.2018, додаткова угода від 30.07.2021 та всі додаткові угоди до неї; іпотекодержатель ПАТ АБ «Південний», іпотекодавець - ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», боржники – ТзОВ «Ферко», Підприємство «Вторметекспорт» у формі ТзОВ, ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд»;
- 30.05.2023 зареєстровано обтяження – арешт на нерухоме майно ТзОВ «Атолло Гранум» (зерновий термінал (ПЗТ) з обсягом одночасного зберігання до 190 тис.тонн (IV черга будівництва) на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 24.05.2023 у справі №757/20444/23-к.

05.09.2023 на підставі ухвали Печерського районного суду м.Києва від 14.08.2023 у справі №757/34610/23-к в межах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022000000001431, старшим слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України було проведено обшук офісних приміщень АБ «Південний» в м.Одеса та вилучено ряд документів щодо кредитних угод, змін до них, документів, що підтверджують відправлення АТ АБ «Південний» вимоги від 09.01.2023 №14/001/946/2023 та щодо оцінки майна ТзОВ «Олімпекс Купе Інтрнейшнл».

Відповідно до висновку експерта №24-2735 судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів від 20.05.2024, складеного судовим експертом Одеського НДІ СЕ Глібом Куцо на замовлення АТ АБ «Південний», при проведенні дослідження програми «Автоматизована банківська система Б2» (комплекс дистанційного обслуговування «Клієнт-Банк» було виявлено відомості, в яких міститься інформація про направлення від банку 09.01.2023 в системі «Клієнт-Банк» IFOBS вимоги №14/001/946/2023 від 09.01.2023 за №7425533 (отримувач ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл») з вкладенням файлу. Також виявлено відомості, в яких міститься інформація про відмітку отримання («дата прочитання») ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» 09.01.2023 вимоги №14/001/946/2023 за №7425533.

22.02.2024 Компанія «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) надала суду першої інстанції копію висновку Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 30.01.2024, якою рекомендовано задовольнити скаргу Компанії «Джи-Ен-Ті Трейд При Дубайській Багатопрофільній Товарно-Сировинній Біржі» (GNT Trade DMCC) від 19.12.2023, та копію наказу Міністерства юстиції України №386/5 від 12.02.2024 «Про задоволення скарги» яким визнано прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анульовано рішення від 13.02.2023 №66394273 Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дімітрової Тетяни Андріївни; визнано прийнятими з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анульовано рішення від 11.04.2023 №67153029, від 19.04.2023 №№67263756, 67263517 приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сімонової Ольги Юріївни.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.07.2024 у справі №910/1758/24 задоволено позов ТзОВ «Санолта Корм», визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №386/5 від 12.02.2024. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2024 залишено рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2024 у справі №910/1758/24 без змін. Ухвалою Верховного Суду від 03.02.2025 зупинено касаційне провадження за касаційними скаргами ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» та Компанії «Джи-Ен-Ті Трейд При Дубайській Багатопрофільній Товарно-Сировинній Біржі» (GNT Trade DMCC) до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №910/2546/22.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Предметом розгляду у цій справі є позовні вимоги, спільно заявлені розпорядником майна боржника та ініціюючим кредитором у справі про банкрутство боржника, про визнання недійсним іпотечного договору, відповідно до якого нерухоме майно боржника було передано боржником в іпотеку банку як забезпечення зобов`язань третіх осіб, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна боржника, вчиненого в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, витребування майна на користь боржника та визнання недійсним договору іпотеки, за яким останній набувач нерухомого майна боржника надав це майно в іпотеку як забезпечення зобов`язань своїх зобов`язань перед третьою особою. 
Відповідно до частини першої статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства (в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви) господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав: 
боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; 
боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;
боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; 
боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;
боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог. 
Відповідно до частини першої статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства (в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви) правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: 
боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;
боржник уклав договір із заінтересованою особою; 
боржник уклав договір дарування.
Наведеними нормами прямо передбачено право арбітражного керуючого та кредитора на звернення до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, з позовами про визнання недійсними правочинів або спростування майнових дій боржника.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, має на меті задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. 
Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника, інших осіб; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів, інших осіб.
Насамперед, це зумовлено специфікою провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні спеціальних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників стадій та інших елементів, які відрізняють це провадження від позовного.
Безумовно, визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.
Отже, і кредитор (кредитори), і арбітражний керуючий, є тими зацікавленими особами у справі про банкрутство, які мають право звертатися з позовами про захист майнових прав та інтересів з підстав, передбачених нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України чи інших законів, у межах справи про банкрутство і таке звернення є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість відновлення порушених прав кредиторів та боржника.
Більш того, слід звернути увагу, що частина третя статті 12 Кодексу України з процедур банкрутства зобов`язує арбітражного керуючого під час реалізації своїх прав та обов`язків діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено).
Відповідно до п.3 ч.3 ст.44 КУзПБ розпорядник майна зобов`язаний вживати заходів для захисту майна боржника.
Відповідно до ч.9 ст.44 КУзПБ розпорядник майна має право на подання до господарського суду позову щодо визнання недійсними правочинів, у тому числі укладених боржником з порушенням порядку, встановленого цим Кодексом, а також позовів щодо визнання недійсними актів, прийнятих у процедурі розпорядження майном щодо зміни організаційно-правової форми боржника.
Проаналізувавши документи та фактичні обставини ще на стадії розпорядження майном або у процедурі ліквідації арбітражний керуючий зобов`язаний самостійно визначитися з наявністю підстав для подання заяви (позову) про визнання недійсними правочинів боржника для збільшення ліквідаційної маси, відновлення порушених прав кредиторів і погашення їх вимог (аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 19.07.2022 у справі №904/6251/20 (904/316/21)).
У разі оспорювання правочинів, вчинених боржником, з підстав, передбачених статтею 42 КУзПБ, коло осіб, що наділяються відповідним правом, прямо визначено положеннями частин першої, другої статті 42 цього Кодексу.
Натомість, у разі оспорення правочинів, вчинених третіми особами з підстав, передбачених нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України чи інших законів (в порядку статті 7 КУзПБ), коло осіб, що наділяються відповідним правом звернення з позовом визначається за загальним правилом, яке визначає передумови звернення до суду за захистом порушеного права (статті 15, 16 ЦК України, стаття 4, 41, 45 ГПК України).
В таких випадках, матеріально-правовий зв`язок кредитора з боржником, що обумовлюється наявністю вимог кредитора щодо грошових зобов`язань боржника, наділяє кредитора статусом заінтересованої особи у розумінні положень статей 3, 13, 15, 16, 202, 203, 215 Цивільного кодексу України з правом на судовий захист шляхом звернення до суду з позовом про визнання недійсним правочинів, стороною яких цей кредитор не є.
Окрім того, відповідно до ч.3 ст.42 КУзПБ, у разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, сторона за таким правочином зобов`язана повернути боржнику майно, яке вона отримала від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. 
Стосовно доводів відповідачів про те, що правом подання віндикаційного позову наділений лише власник майна (яким жоден з позивачів не є) та про те, що позовні вимоги в частині витребування майна з чужого незаконного володіння на користь боржника заявлено передчасно, оскільки лише ліквідатор банкрута може пред`явити такий позов, колегія суддів апеляційної інстанції звертається до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 10.12.2024 у справі №910/15043/21 (910/11191/23), у якій предметом розгляду був позов розпорядника майна, заявлений до боржника і третіх осіб, про визнання правочинів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння, припинення права власності.
Зокрема, суд касаційної інстанції у постанові від 10.12.2024 у справі №910/15043/21 (910/11191/23) виклав такі правові висновки:
«Процедура банкрутства має на меті найбільш повне задоволення вимог кредиторів неплатоспроможного боржника в порядку черговості, встановленої законом. Ступінь задоволення вимог кредиторів залежить від стану майна боржника. Тому КУзПБ передбачені заходи, спрямовані на збереження та поповнення майна боржника.
Аналіз частини дев`ятої статті 44 КУзПБ свідчить про те, що розпорядник майном має право звертатися до господарського суду з вимогами щодо визнання недійсними правочинів, поєднуючи їх з вимогами про стягнення коштів або про витребування майна з володіння відповідача.
Статтею 42 КУзПБ передбачено не лише підстави для визнання правочинів недійсними, а й наслідки недійсності таких правочинів. Така процедура спрямована на повернення до складу конкурсної маси відчужених за цими правочинами активів боржника та  забезпечення зберігання майна боржника в інтересах його кредиторів.
Якщо на виконання спірного правочину товариством сплачені кошти або передане інше майно, то задоволення позовної вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним не матиме ефективного захисту права, бо таке задоволення саме по собі не є підставою для повернення коштів або іншого майна. 
У таких випадках позовна вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту лише тоді, коли вона поєднується з позовною вимогою про стягнення коштів на користь товариства або про витребування майна з володіння відповідача (зокрема на підставі частини першої статті 216, статті 387, частин першої, третьої статті 1212 ЦК України).
За цих умов недійсність договору як приватноправова категорія є інструментом, який покликаний не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. 
У такому разі звернення в межах справи про банкрутство з позовом про визнання недійсним правочину на підставі загальних засад цивільного законодавства є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав кредиторів та боржника».
Слід взяти до уваги, що у постанові Західного апеляційного господарського суду від 04.04.2024 у справі №914/466/23, якою було припинено повноваження керівника боржника - ТОВ “Олімпекс Купе Інтереншнл” Марченка В.Г. та покладено виконання обов`язків керівника боржника - ТзОВ “Олімпекс Купе Інтереншнл” на розпорядника майна арбітражного керуючого Сокола О.Ю., було встановлено, що з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство та введення процедури розпорядження майном керівник боржника не вживав заходів зі збереження майна, ухилявся від надання документації боржника розпоряднику майна, свідомо приховав інформацію про вже вчинені дії з відчуження майна боржника та інші порушення.
Тобто, на момент звернення з цим позовом – у жовтні 2023 року, у розпорядника майна були підстави для вчинення дій, спрямованих на виконання обов`язку вживати заходів для захисту майна боржника.
Враховуючи наведене, висновки суду першої інстанції про те, що позивачі не довели належними та допустимими доказами порушення оспорюваними договорами їх майнових прав чи інтересів, не відповідають нормам ч.1 та ч.2 ст.42 КУзПБ, якими прямо передбачено право розпорядника майна та кредитора звернутись до суду з вимогами щодо визнання недійсними правочинів, вчинених боржником, та витребування майна на користь боржника, а також не відповідають нормам статті 15, 16 ЦК України щодо права розпорядника майна та кредитора звертатись з позовами про визнання недійсними правочинів, вчинених третіми особами, з підстав, передбачених нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України чи інших законів в порядку статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства.
Так, позивачі просять визнати недійсним іпотечний договір від 03.12.2020, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. та зареєстрований в реєстрі за №1152, щодо нерухомого майна ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл”, що знаходиться за адресою: м.Одеса, пл.Митна, будинок 1/1 (зерновий термінал (ПЗТ) з обсягом одночасного зберігання до 190 тис.тонн (IV черга будівництва) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2084464051101, площею 5 288,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, м.Одеса, пл.Митна, будинок 1/1 (об`єкт в цілому складається з: літ. «Є» - приймальний пристрій х вагонів зерновозів; літ «Ї» - норійна башта №6; літ. «Ш» - верхня галерея №16; літ. «Щ» - норійна башта №7; літ. «Ю» - норійна башта №8; літ. «Я» - верхня галерея №17; літ. «D1-D6» - силоси металеві; літ. «F» - верхня галерея №18; літ. «G1-G3» - силоси металеві; літ. «J» - верхня галерея №19; літ. «D7-D9» - силоси металеві; літ. «L» - верхня галерея №20; літ. «N» - верхня галерея №21; літ. «Q» - верхня галерея №22; літ. «R» - верхня галерея №23; літ. «S» - верхня галерея №24; літ. «U» - опорна вишка №10; літ. «U1» - електрощитова; літ. «W» - службові приміщення та лабораторія; літ. «Z» - щитова, опорна башта №9, розташований на земельних ділянках з кадастровим номером 5110137500:07:002:0041, площею 1,4369 га, та з кадастровим номером 5110137500:07:002:0042, площею 3,4212 га), відповідно до якого це нерухоме майно передано боржником в іпотеку ПАТ АБ «Південний».
Сторонами вказаного договору є боржник та ПАТ АБ «Південний», водночас, такий договір укладено не з метою забезпечення кредитних зобов`язань боржника, а для забезпечення зобов`язань з Підприємства «Вторметекспорт» у формі ТзОВ та ТзОВ «Ферко» щодо повернення банку кредитних коштів.
За змістом абз.6 ч.1 ст.42 КУзПБ, господарський суд може визнати недійсним правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права кредиторів, з тієї підстави, що боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.
Як було встановлено з матеріалів справи, боржник є стороною кредитного договору від 12.11.2019, укладеного між Компанією «G.N. TERMINAL ENTERPRISES LIMITED» (позичальник) та Компанією «ACP I TRADING LLC» й Компанією «PATHFINDER STRATEGIC CREDIT II LP» (первинні кредитори) та Компанією «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED», як кредитним агентом та довірчим управителем міжнародним забезпеченням.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.02.2023 про відкриття провадження у справі №914/466/23 було визнано вимоги Компанії «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED» як ініціюючого кредитора у справі в розмірі 15 081 357,98 грн, які виникли на підставі кредитного договору від 12.11.2019. 
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.10.2024 у справі №914/466/23 визнано додаткові грошові вимоги Компанії «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED» до боржника на суму 4 286 442 664,47 грн, які виникли на підставі кредитного договору від 12.11.2019. Вказану ухвалу постановлено після ухвалення оскаржуваного рішення, проте заява про визнання додаткових грошових вимог ініціюючого кредитора перебувала на розгляді суду першої інстанції з березня 2023 року, тобто інформація про заявлений на підставі кредитного договору від 12.11.2019 розмір заборгованості була у розпорядженні суду. 
Умовами цього договору передбачено, що жоден принципал (не повинен, а позичальник повинен забезпечити та гарантувати, що жоден інший учасник групи не буде, укладати будь-яку угоду або домовленість щодо гарантування або, у будь-який спосіб або за будь-яких умов, брати на себе зобов`язання за всіма або будь-якою частиною будь-яких фінансових або інших зобов`язань іншої особи (п.21.15 договору); жоден принципал не повинен, а позичальник повинен забезпечити та гарантувати, що жоден інший учасник групи не буде, створювати або дозволяти існування будь-якого забезпечення на будь-яке майно, доходи або інші активи, теперішні або майбутні, позичальника або будь-якого іншого учасника групи (п.21.17 договору).
ТзОВ «Купе Олімпекс Інтрнейшнл» є гарантом, а отже підпадає під визначення «принципал», вказане у кредитному договорі, та не міг без погодження укладати будь-яких договорів про зобов`язання за фінансовими зобов`язаннями інших осіб, а також створювати або дозволяти існування будь-якого забезпечення на будь-яке майно, доходи або інші активи.
Всупереч цим зобов`язанням, боржник уклав оспорюваний позивачами іпотечний договір (№1152 від 03.12.2020), відповідно до умов якого передав в іпотеку банку нерухоме майно, визначене у кредитному договорі від 12.11.2019 як «Зерновий термінал», як забезпечення вимог банку за зобов`язаннями Підприємства «Вторметекспорт» у формі ТзОВ та ТзОВ «Ферко», що випливають з кредитних договорів, укладених 31.07.2021 в межах генеральної угоди про кредитування №AGS2018-05276 від 21.11.2018 та додаткової угоди від 30.07.2021 до неї.
В додатковій угоді від 30.07.2021 сторони погодили змінити назву угоди з «Генеральна угода про кредитування №AGS2018-05276 від 21.11.2018» на «Генеральна угода про надання банківських послуг №AGS2018-05276 від 21.11.2018», а також викласти преамбулу в новій редакції, відповідно до якої сторонами угоди є ПАТ АБ «Південний» (банк) і ТзОВ «Ферко», Підприємство «Вторметекспорт» у формі ТзОВ, ТзОВ «Металзюкрайн Корм Лтд» (клієнти), встановити максимальний ліміт кредитної лінії в розмірі 18 500 000,00 доларів США та граничний строк (термін) для належного виконання клієнтом всіх зобов`язань за цією угодою – до 31.07.2024 включно.
При цьому, відповідно до змісту листа від 01.12.2020, Компанія «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED» як кредитний агент міжнародного довірчого управителя (який діє за вказівкою мажоритарних кредиторів) за кредитним договором від 12.11.2019, погодила запит позичальника (Компанії «G.N. Terminal Enterpies Limited») щодо звільнення від застави забезпечувальних прав, за умови сплати 100% від загальної суми відсотків (заборгованості за відсотками в розмірі 1 451 646,75 доларів США, які підлягали сплаті до 30.09.2020) відповідно до плану платежів, що має бути узгоджений не пізніше 4 грудня 2020 року (п.2.3., п. 2.6. (b) листа). 
Слід наголосити, що у п.3.4. листа позичальник (Компанія «G.N. Terminal Enterpies Limited») повідомляє, що погашення існуючої іпотеки (а саме іпотеки від 03.07.2020, наданої на користь фінансових сторін щодо зернового терміналу (ЗТ) з обсягом одночасного зберігання до 190 тис.тонн (IV черга будівництва) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2084464051101, площею 5 288,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Одеса, пл.Митна, будинок 1/1) необхідне у зв`язку з тим, що позичальники «Південного» (в тому числі ТзОВ «Ферко» і Підприємство «Вторметекспорт» у формі ТзОВ) мають намір отримати нову кредитну лінію. 
У листі від 01.12.2020 чітко визначено, що «Нова кредитна лінія» означає поновлювальну кредитну лінію в розмірі 8 000 000,00 доларів США з процентною ставкою 7,9% річних і кінцевим терміном погашення 31.05.2021, яка буда надана «Південним» своїм позичальникам в рамках існуючої фінансової заборгованості «Південного».
Також у листі позичальник повідомив кредитного агента, що «Нове забезпечення» означає іпотеку, яка буде надана банку «Південний» компанією «Олімпекс» для об`єкта четвертої черги в якості забезпечення заборгованості перед «Південним» за існуючою фінансовою заборгованістю.
Отже, згода кредитного агента на передання нерухомого майна боржника в іпотеку була чітко обумовлена тим, що такою іпотекою будуть забезпечені кредитні зобов`язання, в тому числі ТзОВ «Ферко» і Підприємство «Вторметекспорт» у формі ТзОВ, перед банком в розмірі 8 000 000,00 доларів США з процентною ставкою 7,9% річних і кінцевим терміном погашення 31.05.2021.
Натомість, в п.1.7. оспорюваного договору іпотеки від 03.12.2020 ПАТ АБ «Південний» та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» узгодили, що іпотекою забезпечується виконання всіх зобов`язань іпотекодавця та/або клієнта за генеральною угодою про кредитування №AGS2018-05276 від 21 листопада 2018 року, укладеною між іпотекодержателем та клієнтом (ТзОВ «Ферко», Підприємство «Вторметекспорт» у формі ТзОВ, Сільськогосподарське ТзОВ «Урожай», ТзОВ «Металзюкрайн») в розмірі 16 000 000,00 дол. США та всі інші зобов`язання, передбачені договором про надання банківської послуги; строк зобов`язання за договором про надання банківської послуги – до 19.11.2021 включно.
Згодом, в рамках генеральної угоди про надання банківських послуг №AGS2018-05276 від 21.11.2018 ТзОВ «Ферко» надало банку заяви про надання банківської послуги у вигляді кредитної лінії: - №AL2021-04089 від 30.07.2021 зі змінами від 25.07.2022 – 7 000 000,00 дол.США під 6,2% річних; - №AL2021-04095 від 30.07.2021 зі змінами від 25.07.2022 – 7 580 000,00 дол.США під 7,9% річних; - №AL2021-04097 від 30.07.2021 зі змінами від 25.07.2022 - 41 000 000,00 грн під 20% річних, а Підприємство «Вторметекспорт» у формі ТзОВ: - №AL2021-04091 від 30.07.2021 зі змінами від 25.07.2022 – 1 000 000,00 дол.США під 6,2% річних; - №AL2021-04099 від 30.07.2021 зі змінами від 25.07.2022 - 16 000 000,00 грн під 20% річних, - №AL2021-04100 від 30.07.2021 зі змінами від 25.07.2022 – 415 000,00 дол.США під 7,9% річних.
Таким чином, обґрунтованими є доводи позивача-2 про те, що Компанія «Медісон Пасіфік Траст Лімітед» «MADISON PACIFIC TRUST LIMITED» не надавала згоди позичальнику (Компанії «G.N. Terminal Enterpies Limited») чи боржнику (ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл») на передання нерухомого майна боржника в іпотеку банку з метою забезпечення фінансових зобов`язань ТзОВ «Ферко» та Підприємства «Вторметекспорт» у формі ТзОВ в розмірі 16 000 000,00 дол. США та відсотками за користування цими коштами.
Слід звернути увагу, що відповідно до визначень, наведених у кредитному договорі від 12.11.2019, ТзОВ «Ферко» та Підприємство «Вторметекспорт» у формі ТзОВ є «пов`язаними сторонами», водночас у п.21.39 договору встановлено заборону для позичальника та учасників групи на укладення угод чи домовленостей з пов`язаними сторонами, окрім інших учасників групи.
Відтак не відповідають умовам кредитного договору від 12.11.2019 висновки суду першої інстанції про те, що пов`язаність позичальників з ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” спільними економічними інтересами спонукала отримати кредитні кошти в межах звичайної господарської діяльності та класичної моделі ведення бізнесу.
У кредитних договорах, укладених в рамках генеральної угоди про надання банківських послуг №AGS2018-05276 від 21.11.2018, вказано, що кредити надаються з метою забезпечення поточної діяльності позичальників, в тому числі поповнення обігових коштів.
В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що позивачі не довели, що оспорюваний договір іпотеки від 03.12.2020 за №1152 укладався з метою унеможливлення задоволення вимог кредиторів за рахунок нерухомого майна та земельних ділянок, оскільки задоволення вимог Компанії “MADISON PACIFIC TRUST LIMITED” та інших кредиторів можливе за рахунок іншого майна боржника.
Проте, у березні 2023 року, в межах строку, встановленого у ч.1 ст.45 КУзПБ для подання письмових заяв конкурсних кредиторів з вимогами до боржника, Компанія “MADISON PACIFIC TRUST LIMITED” звернулась до суду першої інстанції із заявою про визнання додаткових грошових вимог до боржника, з яких вимоги в розмірі 4 286 448 032,47 грн., з яких 3 876 963 597,57 грн. - вимоги четвертої черги, 409 479 066,99 грн. - вимоги, забезпечені заставою майна боржника.
Оскільки, позивач-2 має вимоги до боржника, частина з яких забезпечена заставою майна боржника, а частина – ні, він як кредитор має безумовний інтерес у збереженні активів боржника для задоволення своїх вимог за рахунок цих активів у процедурах банкрутства. При цьому, вимоги позивача-2 (ініціюючого кредитора) до боржника виникли на підставі кредитного договору від 12.11.2019, умовами якого було обмежено боржника у праві передавати майно в заставу чи іпотеку без згоди кредитора. Дії боржника, спрямовані на укладення оспорюваного іпотечного договору №1152 від 03.12.2020 без згоди кредитора, порушують права позивача-2.
Таким чином, уклавши оспорюваний договір іпотеки (серія та номер 1152) щодо нерухомого майна ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» – зернового терміналу (ПЗТ) з обсягом зберігання до 190 тис.тонн (IV черга будівництва), відповідно до якого це нерухоме майно було передано в іпотеку ПАТ АБ «Південний», боржник порушив права кредитора і взяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог, оспорюваний договір укладено 03.12.2020, тобто протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» – 15.02.2023, що є підставою для визнання недійсним вказаного договору на підставі абз.6 ч.1 ст.42 КУзПБ.
Окрім того, за змістом ч.2 ст.42 КУзПБ правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з тієї підстави, що боржник взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони.
У постанові від 02.04.2024 у справі №910/862/22(910/5477/23) (у п.96-99) Верховний Суд вказав, що системний аналіз частин першої та другої ст.42 КУзПБ дозволяє дійти висновку про те, що її структура визначає різні умови застосування підстав для визнання правочину недійсним.
Так, відповідно до ч.1 ст.42 КУзПБ необхідною умовою для визнання правочину недійсним, з підстав передбачених у ній, є встановлення обставин щодо порушення прав боржника або кредиторів внаслідок укладення такого правочину.
Тоді як частиною другою ст.42 КУзПБ не встановлено додаткових умов для визнання правочину недійсним, з підстав передбачених у ній, а визначено окремі, самостійні підстави для визнання недійсними відповідних правочинів.
У спірному випадку, боржник взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, а саме уклав іпотечний договір, у якому зобов`язався відповідати як солідарний боржник перед банком за кредитними зобов`язаннями інших юридичних осіб.
Відповідачі стверджують, що такі дії обумовлені спільними економічними інтересами учасників однієї групи підприємств і акцентують на тому, що приєднуючись до кредитного договору від 12.11.2019 боржник також не мав жодної економічної вигоди та зобов`язався відповідати солідарно перед кредиторами за зобов`язаннями позичальника.
Проте, як було встановлено судом, ТзОВ «Вторметекспорт» і ТзОВ «Ферко» не є учасниками групи, а є пов`язаними сторонами, а кредити в рамках генеральної угоди про надання банківської послуги було надано з метою забезпечення поточної діяльності позичальників, в тому числі для поповнення обігових коштів.
Також, позивачі в апеляційних скаргах стверджують, що предмети іпотеки є частиною цілісного майнового комплексу боржника, а відчуження предмета іпотеки знецінює решту цілісного майнового комплексу боржника, бо його повноцінне самостійне функціонування неможливе без використання предмета іпотеки.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до визначення, наведеного в Національному стандарті №1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1440 від 10.09.2003 (з наступними змінами і доповненнями) цілісними майновими комплексами є підприємства, а також їх структурні підрозділи (цехи, виробництва, дільниці тощо), які можуть бути виділені в установленому порядку в самостійні об`єкти з подальшими складанням відповідного балансу і можуть бути зареєстровані як самостійні суб`єкти господарської діяльності.
Тобто, підприємства розглядаються як цілісні майнові комплекси.
У звіті Компанії PricewaterhouseCoopers з оцінки справедливої вартості бізнесу з перевантаження зернових культур комплексу станом на 31.12.2019, наведено загальний опис Зернового терміналу (включаючи Сухий порт): розташований в Одесі на території порту на причалах №3 та №4, загальною площею 66 000 кв.м., причали з кранами, що використовуються для безпосереднього завантаження, а також територія, яку займає термінал, орендуються в Порту. Зерновий термінал експлуатується компанією Olimpex Coupe International LLC, дочірньою компанією GN.Terminal Enterprises Ltd. Зерновий термінал був введений в експлуатацію в серпні 2010 року і з того часу постійно розширюється. Після останнього розширення, яке відбулося у 2018 році, потужності зберігання та річна пропускна спроможність GNT зросли до 188,7 тис. тонн та 6,2 млн. тонн відповідно.
Внаслідок укладення оспорюваного договору в іпотеку ПАТ АБ «Південний» передано частину нерухомого майна, а саме об`єкт, який за визначенням кредитного договору від 12.11.2019 складає зерновий термінал, зокрема, IV черга будівництва, з обсягом зберігання до 190 тис.тонн. за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2084464051101.
Вибуття цього активу з володіння боржника внаслідок невиконання кредитних зобов`язань пов`язаних з боржником юридичних осіб, не відповідає економічній доцільності і перешкоджає здійсненню повноцінної господарської діяльності підприємства.
Водночас, в судових рішеннях у справі №914/466/23(914/2764/23) встановлено, що внаслідок укладення оспорюваних в межах цієї справи іпотечних договорів в іпотеку ПАТ «Банк Восток» в забезпечення кредитних зобов`язань третіх осіб передано іншу частину нерухомого майна боржника, а саме об`єкти, які за визначенням кредитного договору від 12.11.2019 складають «Сухий порт»:
- будівлі і споруди ділянки із підготовки зернових за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1095034551101 площею 3301.3 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Хаджибейська дорога, будинок 4;
- земельна ділянка з кадастровим номером: 5110137600:48:002:0010 площею 3 га, яка знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Хаджибейська дорога 4 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 115315251101;
- земельна ділянка з кадастровим номером: 5110137600:48:002:0015 площею 0.1594 га, яка знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Хаджибейська дорога, земельна ділянка 4 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 966422451101. 
Суд першої інстанції в оскарженому рішенні у контексті доводів позивачів про те, що предмет іпотеки за договором іпотеки від 03.12.2020 за №1152 є цілісним майновим комплексом, звернувся до положень п.20 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 № 553), відповідно до абз.2 якого у разі коли державна реєстрація права власності проводиться на підставі документів, відповідно до яких тип об`єкта нерухомого майна зазначено як “цілісний майновий комплекс”, “єдиний майновий комплекс”, “комплекс будівель та споруд” чи інший тип, що вказує на наявність сукупності будівель та/або споруд, та відповідно до відомостей, отриманих з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, такий тип об`єкта містить відомості про два і більше закінчені будівництвом об`єкти чи об`єкти будівництва, що мають окремі ідентифікатори в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва, державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав відкриває розділи у зазначеному Реєстрі з присвоєнням відповідного реєстраційного номера кожному з таких об`єктів. При цьому присвоєння кожному із зазначених у цьому абзаці закінчених будівництвом об`єктів окремої адреси не вимагається.
З врахуванням цього пункту, суд вказав, що з долучених до позову інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно спірного майна, не вбачається наявність відповідних відомостей про присвоєння відповідного реєстраційного номера, який ідентифікує спірне нерухоме майно та земельні ділянки, як цілісний майновий комплекс, отже, відсутні підстави стверджувати, що таке майно є цілісними майновим комплексом. 
Апеляційний господарський суд не погоджується з таким висновком, адже абзац другий пункту 20 Положення передбачає саме присвоєння відповідного реєстраційного номера кожному з об`єктів цілісного майнового комплексу.
При цьому, відповідно до абз.3 п.20 цього Положення (в редакції, чинній на дату подання позову) правило, передбачене абзацом другим цього пункту, застосовується також у разі, коли в Державному реєстрі прав вже проведено державну реєстрацію права власності на підставі документів, відповідно до яких тип об`єкта нерухомого майна зазначено як “цілісний майновий комплекс” “єдиний майновий комплекс”, “комплекс будівель та споруд” чи інший тип, що вказує на наявність сукупності будівель та/або споруд, та відкрито розділ з присвоєнням відповідного реєстраційного номера на такий комплекс, під час проведення подальших реєстраційних дій щодо нього.
Позивачі зазначають підставою для визнання недійсним іпотечного договору також заниження вартості предмета іпотеки, покликаючись на відомості зі звіту, виконаного Компанією PricewaterhouseCoopers про вартість комплексу Зернового терміналу станом на 31.12.2019, відповідно до якого справедлива вартість Зернового терміналу – знаходиться в діапазоні від 303 до 348 млн.доларів США.
Відповідачі вважають цей звіт неналежним доказом, оскільки у ньому проведено визначення вартості бізнесу, а не окремих об`єктів нерухомості.
Як було встановлено з матеріалів справи у звіті Компанії PricewaterhouseCoopers у зв`язку з оцінкою справедливої вартості бізнесу з перевантаження зернових культур комплексу Зернового терміналу, включаючи Сухий порт (GNT або об`єкт оцінки), оператором якого є ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» станом на 31.12.2019, для цілей оцінки було визначено справедливу вартість відповідно до IAS 16 (міжнародний стандарт бухгалтерського обліку «Property, Plant and Equipment» - «Основні засоби») та IFRS 13 (міжнародний стандарт фінансової звітності «Fair Value Measurement» - «Оцінка справедливої вартості»).
Відповідно до IAS 16 (міжнародний стандарт бухгалтерського обліку «Property, Plant and Equipment» - «Основні засоби») 
Метою Стандарту IAS 16 є визначення облікового підходу до основних засобів, щоб користувачі фінансової звітності могли розуміти інформацію про інвестиції суб`єкта господарювання в його основні засоби та зміни в таких інвестиціях. Основні питання обліку основних засобів - це визнання активів, визначення їхньої балансової вартості та амортизаційних відрахувань, а також збитків від зменшення корисності, які слід визнавати у зв`язку з ними.
Відповідно до п.6 цього Стандарту:
- основні засоби - це матеріальні об`єкти, що їх: а) утримують для використання у виробництві або постачанні товарів чи наданні послуг для надання в оренду або для адміністративних цілей; б) використовуватимуть, за очікуванням, протягом більше одного періоду;
- справедлива вартість - це сума, за якою можна обміняти актив або погасити заборгованість в операції між обізнаними, зацікавленими та незалежними сторонами.
IFRS 13 (міжнародний стандарт фінансової звітності «Fair Value Measurement» - «Оцінка справедливої вартості») визначає справедливу вартість як ціну, яка була б отримана за продаж актива, або сплачена за передачу зобов`язання у звичайній операції між учасниками ринку на дату оцінки.
Відповідно до п.11 цього Стандарту оцінка справедливої вартості – це оцінка конкретного актива або зобов`язання. Тому, оцінюючи справедливу вартість, суб`єкт господарювання має брати до уваги ті характеристики актива або зобов`язання, які учасники ринку взяли б до уваги, визначаючи ціну актива або зобов`язання на дату оцінки. До таких характеристик належать, наприклад, такі: а) стан та місце розташування актива; та б) обмеження, якщо вони є, на продаж або використання актива.
Зважаючи на те, що відповідно до відомостей звіту Компанії PricewaterhouseCoopers справедлива вартість Зернового терміналу – знаходиться в діапазоні від 303 до 348 млн.доларів США, тобто вказано вартість конкретного активу, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що звіт є належним доказом, що містить інформацію про справедливу вартість нерухомого майна (станом на 31.12.2019) і якому може бути надано оцінку в сукупності з іншими доказами у справі.
Нижня межа вартості – 303 млн.доларів США еквівалентно станом на 31.12.2019 близько 7 млрд.грн. (курс НБУ 1 долар США – 23,68 грн).
У п.2.1. іпотечного договору вказано, що вартість предмета іпотеки становить 56 873 400,00 грн, що за курсом НБУ (1 долар США = 28,4367 грн) на 03.12.2020 складає 2 000 000,00 дол.США.
Згодом, 10.02.2023, на замовлення ПАТ АБ «Південний», ТзОВ «Українське консалтингове бюро» виконано звіт №1.1/02-01 з незалежної оцінки майнового комплексу портового зернового терміналу, розташованого за адресою Одеська область, м.Одеса, площа Митна, буд.1/1, що належить ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», відповідно до якого ринкова (справедлива) вартість об`єкту оцінки (без врахування ПДВ) становить 438 258 717,36 гривень/еквівалент 11 984 563,75 дол.США, в тому числі:
нерухоме майно (Зерновий термінал (ПЗТ) з обсягом одночасного зберігання до 190 тис.тонн (IV черга будівництва) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2084464051101, площею 5 288,2 кв.м) – 132 267 300,00 грн/3 616 963,75 дол.США;
рухоме майно (основні засоби, а саме виробниче обладнання (для прийому, зберігання та відвантаження зернових), відповідно до опису майна, переданого в заставу) – 305 991 417,36 грн/8 367 600 дол.США.
Тобто, вартість предмета іпотеки (зернового порту) в оспорюваному договорі від 03.12.2020 значно занижена порівняно з вартістю, визначеною 10.02.2023 на замовлення банку.
При цьому доводи банку (відповідача-1) про те, що вартість предмета іпотеки визначається виключно за згодою сторін договору іпотеки, спростовується умовами оспорюваного договору, відповідно до п.6.6. якого сторони домовились не рідше, ніж один раз на рік (з метою вивчення ринкової вартості іпотеки) здійснювати переоцінку вартості предмет іпотеки на підставі висновку оцінювача майна – співробітника іпотекодержателя, що має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, або на підставі звіту про оцінку майна, наданого незалежним суб`єктом оціночної діяльності.
В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції врахував правовий висновок, викладений у пункті 103 постанови Верховного Суду від 30.06.2022 у справі №922/2960/17 про те, що не може бути визнаним недійсним укладений боржником договір іпотеки з підстав визначених абзацом другим частини першої статті 20 Закону про банкрутство (абзацом другим частини другої статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства) - прийняття (взяття) боржником на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, оскільки його укладення не зумовлює виникнення майнових зобов`язань між сторонами такого правочину, а лише має наслідком виникнення у майнового поручителя акцесорного (додаткового) зобов`язання стосовно основного зобов`язання (зобов`язання за кредитним договором). 
Разом з цим, підставою для визнання недійсними іпотечних договорів позивачі визначали не лише абз.2 ч.2 ст.42, а також ч.1 ст.42 КУзПБ, окрім того, матеріалами справи підтверджується ряд інших ознак фраудаторності оспорюваних договорів – заниження вартості предмета іпотеки, укладення договору всупереч зобов`язанням боржника за кредитним договором від 12.11.2019, без обґрунтованої економічною вигодою чи доцільністю мети.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що договір, який укладений з метою уникнути виконання наявного зобов`язання зі сплати боргу, є зловживанням правом на укладання договору та розпорядження власністю, оскільки він унеможливлює виконання зобов`язання і завдає шкоди кредитору. Такий договір може вважатися фраудаторним та бути визнаний судом недійсним за позовом особи, право якої порушено, тобто кредитора.
Фраудаторні угоди – це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.
Договір, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторний договір), може бути як оплатним, так і безоплатним, а також як одностороннім, так і багатостороннім за складом учасників, які об`єднуються спільною метою щодо вчинення юридично значимих дій.
Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їхніх вимог. Зокрема, але не виключно  такими критеріями можуть бути: момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, упродовж трьох років до порушення провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження судової справи, відмови у забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі); контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи); щодо оплатних цивільно-правових договорів –  ціна (ринкова, неринкова ціна).
Укладення фраудаторних договорів є характерним для боржників у процедурах банкрутства, позаяк неплатоспроможність боржника означає ситуацію, коли не вистачає коштів для задоволення всіх вимог кредиторів і, діючи недобросовісно, боржник намагається створити переваги для задоволення вимог «дружнього» кредитора на шкоду іншим своїм кредиторам, порушивши встановлену законом черговість або пропорційність задоволення вимог окремого класу кредиторів.
Вчинення власником майна правочину на шкоду своїм кредиторам може полягати у виведенні майна боржника власником на третіх осіб або створенні преференцій у задоволенні вимог певного кредитора на шкоду іншим кредиторам боржника, внаслідок чого виникає ризик незадоволення вимог інших кредиторів.
Для класифікації правочину як фраудаторного має значення фактична участь боржника у ньому як одного з учасників вольових дій, спрямованих на виведення майна боржника з метою незадоволення вимог одного або декількох його кредиторів у легальній судовій процедурі.
Однією із форм такої участі боржника є вчинення ним, за наявності у нього невиконаних зобов`язань та заборгованості перед іншими кредиторами, правочину задля нарощування обсягу кредиторських зобов`язань та формування в майбутньому кредиторської заборгованості із заінтересованим кредитором (так званий «дружній кредитор»).
Правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.
Використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди кредиторам, ухилення від виконання зобов`язань перед кредиторами є очевидним використанням приватноправового інструментарію всупереч його призначенню («вживанням права на зло»).
За цих умов недійсність договору як приватноправова категорія є інструментом, який покликаний не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати.
Аналогічні правові висновки викладено у постанові від 30.10.2024 у справі №910/862/22 (910/5476/23).
Справедливість, добросовісність та розумність є основними засадами цивільного законодавства відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч.3 ст.13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи позивачів про те, що оспорюваний іпотечний договір №1152 від 03.12.2020 був укладений в порушення статей 3, 13 ЦК України, адже метою його укладення було відчуження майна з власності боржника задля недопущення задоволення вимог кредиторів за рахунок предмета іпотеки, спірний іпотечний договір є економічно невигідним для боржника, його укладення завдало шкоди боржнику, унеможливило здійснення ним господарської діяльності та поставило під загрозу можливість боржника виконати зобов`язання перед кредиторами.
Вказані висновки підтверджуються тим, що наслідком укладення цього правочину стало виведення нерухомого майна боржника з його активу.
Так, 03.02.2023 Компанія «МЕДІСОН ПАСІФІК ТРАСТ ЛІМІТЕД» [MADISON PACIFIC TRUST LIMITED] (позивач 2) звернулась до суду першої інстанції із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.02.2023 заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання суду на 14.02.2023, в якому було оголошено перерву до 15.02.2023.
В період з 06.02.2023 до 15.02.2023 щодо нерухомого майна боржника, яке перебувало іпотеці ПАТ АБ «Південний», відбулись дії, які призвели до вибуття майна з володіння боржника:
- 10.02.2023, на замовлення ПАТ АБ «Південний» ТзОВ «Українське консалтингове бюро» виконало звіт №1.1/02-01 з незалежної оцінки майнового комплексу портового зернового терміналу, розташованого за адресою Одеська область, м.Одеса, площа Митна, буд.1/1, що належить ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл»;
- 13.02.2023 ПАТ АБ «Південний» (продавець або іпотекодержатель) та ТзОВ «Санолта Корм» (покупець) на підставі положень п.4.2. та п.5.3. іпотечного договору, від 03.12.2020, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна.
Також під час апеляційного та касаційного оскарження ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл»:
- 16.03.2023 створено ТзОВ «Аттолло Гранум» з місцезнаходженням м.Одеса, пл.Митна, буд. 1/1, засновником якого є ТзОВ «Санолта ОУ» - засновник ТзОВ «Санолта Корм»;
- 10.04.2023 ТзОВ «Санолта Корм» (продавець) та ТзОВ «Аттолло Гранум» (покупець) уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна;
- 19.04.2023 ТзОВ «Аттолло Гранум» передало спірне нерухоме майно в іпотеку ТзОВ «Озірки» для забезпечення вимог за договором позики №19/04/23/1 від 19.04.2023, укладеного сторонами на суму 5 000 000,00 грн. зі строком виконання зобов`язання до 19.04.2043.
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновку про те, що оскільки позивачами не доведено недійсність договору іпотеки від 03.12.2020 за №1152, в суду відсутні правові підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 13.02.2023 (реєстраційні номери 406), посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А., відповідно до якого ПАТ АБ “Південний” було продано ТзОВ “Санолта Корм” нерухоме майно боржника в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки.
Як було встановлено з матеріалів справи, в оспорюваному договорі іпотеки від 03.12.2020 за №1152 було передбачене право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, зокрема, в разі порушення клієнтом та/або іпотекодавцем та/або третьою особою, що відповідальна перед іпотекодержателем, зобов`язань за договором про надання банківської послуги та/або за цим договором (п.5.2 договору).
Відповідно до п.4.1. договору іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у випадках, передбачених у п.5.2. цього договору.
Відповідно до п.5.3. договору, підписанням цього договору іпотекодавець надає право іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя у позасудовому порядку шляхом: 
продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, на підставі договору купівлі-продажу, для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною, погодженою сторонами у Розділі 2 цього договору, або за ціною, яка визначається суб`єктом оціночної діяльності, залученим іпотекодержателем, та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця;
переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в порядку, встановленому законом за вартістю, яка визначається суб`єктом оціночної діяльності, залученим іпотекодержателем.
Стаття 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Таким чином стаття 35 Закону України “Про іпотеку” встановлює обов`язок іпотекодержателя надіслати іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення.
Відповідно до п.6.9. договору повідомлення між сторонами договору можуть здійснюватись як у письмовій, так і в електронній формі. Повідомлення вважаються належним чином врученими, якщо вони направлені на адреси сторін, зазначені в розділі 7 цього договору кур`єрською службою або будь-яким поштовим оператором, або направлені за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами (в т.ч. направлені засобами електронної пошти або за допомогою електронної системи «клієнт-банк»), або отримані під розписку. Іпотекодавець підтверджує, що такий спосіб обміну повідомленнями між сторонами договору є прийнятним та належним.
З матеріалів справи вбачається, що 09.01.2023 ПАТ АБ «Південний» склало вимогу №14/001/946/2023, адресовану ТзОВ «Ферко», Підприємству «Вторметекспорт» у формі ТзОВ, ТзОВ «Металзюкрайн» та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», згідно з якою позичальники порушили умови генеральної угоди, а саме в строк, встановлений заявами про надання банківських послуг (31.12.2022) не повернули отриманий кредит.
10.01.2023 ПАТ АБ «Південний» направило засобами поштового зв`язку ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» вимогу (повідомлення про порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку») від 09.01.2023 вих.№14/001/946/2023) і таку вимогу було вручено боржнику 24.01.2023.
Окрім того, на підтвердження направлення ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» повідомлення з вимогою виконати порушене зобов`язання, відповідач-1 надав суду копію договору №iFOBS//1509/0000017 від 05.12.2017 на обслуговування з використанням системи дистанційного обслуговування iFOBS, укладеного ПАТ АБ «Південний» та боржником, скрін-шоти монітору з повідомленням, скерованим ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» по системі «iFOBS» №14/001/946/2023 від 09.01.2023 з відміткою «Прочитано», та висновок експерта №24-2735 судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів від 20.05.2024, складений судовим експертом Одеського НДІ СЕ Глібом Куцо на замовлення АТ АБ «Південний», щодо підтвердження факту отримання ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» вимоги №14/001/946/2023 за №7425533 09.01.2023.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що апелянти не спростували належними доказами факту отримання ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» вимоги №14/001/946/2023 саме 09.01.2023, докази на спростування таких обставин не підлягають оцінці апеляційним судом, оскільки такі не були предметом дослідження під час ухвалення оскаржуваного рішення місцевим господарським судом.
Водночас, слід врахувати, що банк звернув стягнення на майно боржника шляхом укладення договору купівлі-продажу з ТзОВ «Санолта Корм» саме в період вирішення питання в Господарському суді Львівської області щодо відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл».
При цьому, засновником ТзОВ «Санолта Корм» є Компанія «Санолта ОУ» (ТзОВ). У судових рішеннях у справі №914/466/23(914/2764/23) встановлено, що частина активів боржника, яка визначена у кредитному договорі від 12.11.2019 як «Сухий порт» (будівлі, споруди та земельні ділянки) в цей же час (між 06.02.2023 та 15.02.2023) було придбано Компанією «Санолта ОУ» за наслідками звернення стягнення на предмети іпотеки в позасудовому порядку.
Також слід взяти до уваги додані позивачами до матеріалів справи докази того, що на початку лютого 2023 року у різних засобах масової інформації повідомлялось про заборгованість ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» перед кредиторами за кредитним договором від 12.11.2019, тобто інформація про заборгованість перед позивачем-2 була поширеною та відомою відповідачам, а Компанія «Санолта ОУ» публічно повідомляла про намір придбати об`єкти Зернового терміналу та Сухого порту.
Оцінюючи наведені обставини у сукупності, а також зважаючи на те, що позичальниками є особи, заінтересовані стосовно боржника в розумінні ст.1 КУзПБ, а в діях посадових осіб боржника є ознаки сприяння виведенню майна з володіння товариства, факт скерування повідомлення-вимоги саме шляхом надсилання через систему IFOBS та підтвердження цього факту боржником і позичальниками слід розглядати в контексті ознак фраудаторності низки оспорюваних правочинів, що мали на меті уникнення звернення стягнення на майно боржника кредиторами.
В цьому контексті, суд бере до уваги, що засобами поштового зв`язку боржник отримав вимогу 24.01.2023, отже звернення стягнення на нерухоме майно боржника шляхом укладення договору купівлі-продажу 13.02.2023, в переддень підготовчого засідання у справі про банкрутство, було передчасним.
Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує, що однією з ознак фраудаторних правочинів є те, що зазвичай такі правочини відповідають формальним вимогам законодавства, однак переслідують не легітимну мету, а мету уникнення виконання зобов`язань перед кредиторами.
Оспорюваний договір купівлі-продажу від 13.02.2023 було укладено за 2 дні до відкриття провадження у справі про банкрутство боржника на підставі договору іпотеки від 03.12.2020, укладеного всупереч зобов`язанням за кредитним договором від 12.11.2019 та без погодження з позивачем-2 (ініціюючого кредитора).
При цьому, справу про банкрутство ініційовано у зв`язку із заборгованістю за кредитним договором від 12.11.2019.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з позивачами в тому, що укладення договору купівлі-продажу основних засобів боржника в порядку звернення стягнення на майно боржника як іпотекодавця за борговими зобов`язаннями інших юридичних осіб за кілька днів до відкриття провадження у справі про банкрутство свідчать про мету виведення активів боржника з його володіння задля уникнення погашення вимог кредиторів у процедурах банкрутства за рахунок такого майна, а відтак про фраудаторність такого договору купівлі-продажу. 
З матеріалів справи встановлено, що в подальшому, 16.03.2023 було створено ТзОВ «Аттоло Гранум» (засновником якого є Компанія «Санолта ОУ») і якому ТзОВ «Санолта Корм» (засновником якого є Компанія «Санолта ОУ») 10.04.2023 відчужило нерухоме майно боржника за договором купівлі продажу.
У п.3 вказаного договору купівлі-продажу від 10.04.2023 передбачено, що продаж вказаного в договорі нерухомого майна за домовленістю сторін вчиняється за 163 225 000,00 грн. (в тому числі ПДВ), які покупець зобов`язується сплатити у строк, не пізніше 10 листопада 2023 року шляхом перерахування коштів на банківський рахунок продавця, відкритий в АБ «Південний». 
Не зважаючи на те, що вартість нерухомого майна, визначена в договорі купівлі-продажу становить більше, ніж 163 млн.грн., і на те, що строк оплати за придбане майно встановлено через півроку, право власності на нерухоме майно перейшло до ТзОВ «Аттолло Гранум» в день укладення договору – 10.04.2023, і вже 19.04.2023 було передано в іпотеку ТзОВ «Озірки» для забезпечення вимог іпотекодержателя за договором позики №19/04/23/1 від 19.04.2023 на суму 5 000 000,00 грн. строком до 19.04.2043 (договір іпотеки від 19.04.2023, серія та номер 1026).
Слід взяти до уваги, що на момент укладення вказаних договорів купівлі-продажу від 10.04.203 між ТзОВ «Аттоло Гранум» та ТзОВ «Санолта Корм» і договору іпотеки від 19.04.2023, серія та номер 1026, між ТзОВ «Аттоло Гранум» і ТзОВ «Озірки», і станом 24.07.2023 (дата інформаційної довідки №340231355) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта за реєстраційним номером 2084464051101 (спірне нерухоме майно боржника) були такі записи:
- обтяження (заборона на нерухоме майно) на підставі договору іпотеки №1152 від 03.12.2020, обтяжувач з ПАТ АБ «Південний», особа, майно, якої обтяжується – ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл»;
- запис про іпотеку на підставі договору іпотеки №1152 від 03.12.2020 та договору про внесення змін і доповнень до іпотечного договору №1002 від 01.09.2021; строк виконання основного зобов`язання – 31.07.2024, розмір основного зобов`язання – 185 000 00,00 доларів США; правочин, в якому встановлено основне зобов`язання – генеральна угода від 21.11.2018, додаткова угода від 30.07.2021 та всі додаткові угоди до неї; іпотекодержатель ПАТ АБ «Південний», іпотекодавець - ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», боржники – ТзОВ «Ферко», Підприємство «Вторметекспорт» у формі ТзОВ, ТзОВ «Металзюкрайн Корп Лтд».
Таким чином, спірне нерухоме майно боржника продовжувало бути обтяженим забороною та іпотекою за договором іпотеки від 03.12.2020, укладеним ПАТ АБ «Південний» та ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл».
Щодо позовної вимоги про витребування у ТзОВ «Аттолло Гранум» на користь ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» нерухомого майна - зерновий термінал (ПЗТ) з обсягом зберігання до 190 тис.тонн (IV черга будівництва) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2084464051101, площею 5 288,2 кв.м., який знаходиться за адресою Одеська область, м.Одеса, пл.Митна, будинок 1/1., колегія суддів зазначає таке.
Одним зі способів досягнення максимально можливого справедливого задоволення вимог кредиторів шляхом консолідації майна боржника є визнання недійсними за позовом арбітражного керуючого або кредитора правочинів боржника, укладених на шкоду кредиторам. 
Однак пред`явлення у межах справи про банкрутство такого позову не завжди може забезпечити ефективне поновлення порушених прав особи, яка звернулася з відповідними вимогами до суду. Це залежить від характеру та природи правовідносин, які склались між їх учасниками. 
Зокрема, якщо фраудаторний правочин, який передбачає виникнення у боржника певних зобов`язань задля впливу на формування та справедливий розподіл ліквідаційної маси (фіктивного збільшення кредиторської заборгованості тощо), укладено, але не виконано на момент його оспорення, то задоволення позову про визнання недійсним такого договору матиме наслідком реальне поновлення прав учасників процедури банкрутства, адже це нівелює юридичні наслідки, які могли бути створені спірним правочином, та не потребує вжиття додаткових способів захисту. 
Водночас, у разі коли внаслідок укладення та виконання фраудаторного правочину розмір активів боржника був зменшений, для поновлення прав потерпілих осіб самого лише визнання його недійсним є недостатньо. Захист прав у такому випадку може забезпечуватися шляхом застосування зобов`язально-правових або речово-правових способів захисту. 
Тому, визнання недійсним правочину, вчиненого на шкоду кредиторам (фраудаторного правочину) та фактично виконаного (повністю чи частково), слід вважати ефективним способом захисту у справі про банкрутство в тому разі, коли відповідна вимога поєднана із застосуванням правових механізмів, спрямованих на відновлення майнового стану осіб до того стану, який існував до вчинення спірного правочину та наповнення ліквідаційної маси боржника для максимального задоволення вимог кредиторів. (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 14.11.2024 у справі № 916/3345/21(916/4077/23).
У спірних правовідносинах, після укладення фраудаторного іпотечного договору та, на його підставі, договору купівлі-продажу нерухомого майна, нерухоме майно вибуло з володіння боржника.
Відповідно до ст.387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем (правовий висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16).
Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, що незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння (див. правовий висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц).
Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає помилковими висновки місцевого господарського суду про те, що ТзОВ “Аттолло Гранум” є добросовісним набувачем, оскільки набуло у власність предмет іпотеки у відповідності до законодавства України, як добросовісний набувач в розумінні ст. 330 ЦК України і предмети іпотеки не можуть бути витребувані від ТзОВ “Аттолло Гранум ” відповідно до норм ст. 388 ЦК України.
Натомість, з матеріалів справи було встановлено, що спірне майно вибуло з володіння боржника на підставі фраудаторних правочинів.
ТзОВ «Аттолло Гранум» засноване 16.03.2023, засновником товариства є ТзОВ «Санолта Корм», яке в свою чергу було засноване Компанією «Санолта ОУ», Естонія. Компанія «Санолта ОУ» набула права власності на іншу частину нерухомого майна боржника (визначену у кредитному договорі від 12.11.2019 як «Сухий порт») перед відкриттям провадження у справі про банкрутство, що було встановлено в судових рішеннях у справі №914/466/23 (914/2764/23).
Вказане свідчить про обізнаність відповідача-3 з обставинами виведення активів ТзОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» з його володіння перед відкриттям провадження у справі про банкрутство.
Доводи відповідачів про те, що не може бути задоволена вимога про витребування майна у ТзОВ «Аттолло Гранум», оскільки позов про витребування майна може бути подано виключно власником такого майна, спростовується наведеними вище правовими позиціями Верховного Суду, відповідно до яких якщо на виконання спірного правочину товариством сплачені кошти або передане інше майно, то задоволення позовної вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним не матиме ефективного захисту права, бо таке задоволення саме по собі не є підставою для повернення коштів або іншого майна, у таких випадках позовна вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту лише тоді, коли вона поєднується з позовною вимогою про стягнення коштів на користь товариства або про витребування майна з володіння відповідача, зокрема, на підставі статті 387 (постанова Верховного Суду від 10.12.2024 у справі №910/15043/21 (910/11191/23).
Щодо доводів відповідачів про те, що позивачі не оскаржують договору купівлі-продажу від 10.04.2023, укладеного між ТзОВ «Санолта Корм» та ТзОВ «Аттолло Гранум», слід врахувати висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, які є загальними для застосування під час розгляду віндикаційних позовів та відповідно до яких власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. 
Окрім цього, 19.04.2024 ТзОВ «Аттолло Гранум» та ТзОВ «Озірки» уклали іпотечний договір другої черги, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. та зареєстрований в реєстрі за №1026, відповідно до умов якого для забезпечення вимог іпотекодержателя за договором позики №19/04/23/1 від 19.04.2023, укладеного сторонами на суму 5 000 000,00 грн. строком до 19.04.2043, в іпотеку передано нерухоме майно: - зерновий термінал (ПЗТ) з обсягом одночасного зберігання до 190 тис.тонн (IV черга будівництва) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2084464051101, площею 5 288,2 кв.м.
При цьому, в договору купівлі-продажу від 10.04.2023, укладеного між ТзОВ «Санолта Корм» та ТзОВ «Аттолло Гранум», ціна продажу становила 163 225 000,00 грн (з ПДВ), а вартість майна згідно з даними балансової довідки, складеної ТзОВ «Санолта Корм» станом на 10.04.2023, становила 158 720 760,00 грн.
Тобто, кінцева вартість спірного майна боржника внаслідок дій відповідачів, зменшилась до 5 000 000,00 грн., і за такою вартістю ТзОВ «Озірки» зможе звернути стягнення на майно, вартість якого навіть у договорах, які є елементами фраудаторної конструкції  виведення активів боржника, становить 163,2 млн. грн.
Передача предмету іпотеки в іпотеку відповідача-5 одразу після набуття ТзОВ «Аттолло Гранум» за значно заниженою вартістю також має ознаки елементу фраудаторної конструкції, що складається з передачі боржником своїх активів в іпотеку у забезпечення кредитних зобов`язань інших юридичних осіб, звернення стягнення на предмет іпотеки перед відкриттям провадження у справі про банкрутство боржника шляхом укладення договору купівлі-продажу з третьою особою, створення цією третьою особою товариства і подальше відчуження на його користь спірного майна.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про витребування на користь боржника майна, яке вибуло з його володіння шляхом укладення фраудаторних правочинів, ТзОВ «Аттолло Гранум» не було власником майна і не могло бути іпотекодавцем відповідно до вимог матеріального права, відповідно оспорюваний договір іпотеки 19.04.2024 №1026 не відповідає вимогам частини першої статті 203 ЦК України, і як наслідок, відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України це є підставою для визнання його недійсним з моменту укладення.

Загальні висновки суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що у задоволенні вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Аттолло гранум” слід відмовити, вимоги апеляційних скарг ОСОБА_1 та Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) слід задовольнити, а оскаржене рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що за подання спільної позовної заяви, заяв про зміну предмета позову та апеляційних скарг позивачами сплачено судовий збір в загальному розмірі 2 094 261,60 грн. Вказаний судовий збір за результатами розгляду справи покладається на відповідачів і підлягає стягненню на користь позивача-2.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 277, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Аттолло гранум” б/н та дати (вх. №01-05/3113/24 від 01.11.2024) – відмовити.
2. Вимоги апеляційних скарг Сокола Олексія Юрійовича б/н від 21.10.2024 (вх.ЗАГС №01-05/2979/24 від 22.10.2024), Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED) б/н від 21.10.2024 (вх. №01-05/2978/24 від 22.10.2024) – задовольнити у повному обсязі.
3. Рішення Господарського суду Львівської області від 19.09.2024 у справі №914/466/23 (914/2942/23) скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги – задовольнити.
4. Визнати недійсним договір іпотеки (серія та номер 1152 від 03.12.2020) щодо нерухомого майна ТзОВ “Олімпекс Купе Інтернейшнл” – зерновий термінал (ПЗТ) з обсягом зберігання до 190 тис.тонн (IV черга будівництва) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2084464051101, відповідно до якого дане нерухоме майно передано в іпотеку Товариством з обмеженою відповідальністю “Олімпекс Купе Інтернейшнл” Публічному акціонерному товариству Акціонерний Банк “Південний”.
5. Визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 13.02.2023 (реєстраційний номер 406), який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Тетяною Андріївною, відповідно до якого Публічним акціонерним товариством Акціонерний Банк “Південний” було продано Товариству з обмеженою відповідальністю “Санолта Корм” нерухоме майно, а саме: зерновий термінал (ПЗТ) з обсягом зберігання до 190 тис.тонн (IV черга будівництва) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2084464051101, площею 5 288,2 кв.м., який знаходиться за адресою Одеська область, м.Одеса, пл.Митна, будинок 1/1.
6. Витребувати у ТзОВ “Аттолло Гранум” (65026, Одеська область, місто Одеса, пл.Митна, будинок 1/1, ідентифікаційний код 44999993) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Олімпекс Купе Інтернейшнл” (65003, місто Одеса, вулиця Отамана Головатого, будинок 67/69 ідентифікаційний код 20005502) нерухоме майно - зерновий термінал (ПЗТ) з обсягом зберігання до 190 тис.тонн (IV черга будівництва) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2084464051101, площею 5 288,2 кв.м., який знаходиться за адресою Одеська область, м.Одеса, пл.Митна, будинок 1/1.
7. Визнати недійсним договір іпотеки (серія та номер 1026) від 19.04.2023, який укладено між ТзОВ “Аттолло Гранум” та ТзОВ “Озірки” щодо передачі в іпотеку нерухомого майна, а саме: зерновий термінал (ПЗТ) з обсягом зберігання до 190 тис.тонн (IV черга будівництва) за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 2084464051101, площею 5 288,2 кв.м., який знаходиться за адресою Одеська область, м.Одеса, пл.Митна, будинок 1/1.
8. Судовий збір, сплачений за подання позовної заяви та апеляційних скарг – покласти на відповідачів.
9. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Південний» (адреса 65059, Одеська область, місто Одеса, вулиця Краснова, будинок 6/1, ідентифікаційний код 20953647) на користь Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED, адреса: Юніт 1720, 17-ий поверх, Тавер 1, Адміралті Центр, Харкорт Роуд, 18, Адміралті, Гонконг / Unit 1720, 17th Floor, Tower 1, Admiralty Centre, №18 Harcourt Road, Admiralty, Hong Kong, ідентифікаційний код 16198510) 418  852,30 грн. (чотириста вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дві гривні тридцять копійок) судових витрат.
10. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Санолта Корм» (26500, Кіровоградська область, Голованівський район, селище міського типу Голованівськ, улиця Матросова, будинок 40 В, ідентифікаційний код 43687819) на користь Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED, адреса: Юніт 1720, 17-ий поверх, Тавер 1, Адміралті Центр, Харкорт Роуд, 18, Адміралті, Гонконг / Unit 1720, 17th Floor, Tower 1, Admiralty Centre, №18 Harcourt Road, Admiralty, Hong Kong, ідентифікаційний код 16198510) 418  852,30 грн. (чотириста вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дві гривні тридцять копійок) судових витрат.
11. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аттолло Гранум» (65026, Одеська область, місто Одеса, пл.Митна, будинок 1/1, ідентифікаційний код 44999993) на користь Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED, адреса: Юніт 1720, 17-ий поверх, Тавер 1, Адміралті Центр, Харкорт Роуд, 18, Адміралті, Гонконг / Unit 1720, 17th Floor, Tower 1, Admiralty Centre, №18 Harcourt Road, Admiralty, Hong Kong, ідентифікаційний код 16198510) 418  852,30 грн. (чотириста вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дві гривні тридцять копійок) судових витрат.
12. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Олімпекс Купе Інтернейшнл” (65003, місто Одеса, вулиця Отамана Головатого, будинок 67/69 ідентифікаційний код 20005502) на користь Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED, адреса: Юніт 1720, 17-ий поверх, Тавер 1, Адміралті Центр, Харкорт Роуд, 18, Адміралті, Гонконг / Unit 1720, 17th Floor, Tower 1, Admiralty Centre, №18 Harcourt Road, Admiralty, Hong Kong, ідентифікаційний код 16198510) 418  852,30 грн. (чотириста вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дві гривні тридцять копійок) судових витрат.
13. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Озірки» (65033, місто Одеса, вул.Кострова, будинок 30, кв.4/1, ідентифікаційний код 40110131) на користь Компанії “Медісон Пасіфік Траст Лімітед” (MADISON PACIFIC TRUST LIMITED, адреса: Юніт 1720, 17-ий поверх, Тавер 1, Адміралті Центр, Харкорт Роуд, 18, Адміралті, Гонконг / Unit 1720, 17th Floor, Tower 1, Admiralty Centre, №18 Harcourt Road, Admiralty, Hong Kong, ідентифікаційний код 16198510) 418  852,30 грн. (чотириста вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дві гривні тридцять копійок) судових витрат.
14. Місцевому господарському суду видати відповідні накази.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 30.04.2025.

         Головуючий суддя                                                                      Желік М.Б. 
                
                                  суддя                                                            Орищин Г.В.

                                 суддя                                                                       Галушко Н.А.