ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 р.	Справа № 643/16333/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Чалого І.С. ,
за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 07.01.2025, головуючий суддя І інстанції: Поліщук Т.В., повний текст складено 07.01.25 по справі № 643/16333/24
          за позовом                            ОСОБА_1  
          до                           Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції                                   
          про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності
ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 23.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП та провадження у справі закрити.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24.12.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали шляхом надання копій додатків до адміністративного позову для відповідача, копії постанови Харківського апеляційного суду від 11.12.2024 (справа №643/6527/24), оформлену належним чином (без знеособлених осіб) та клопотання на поновлення строку звернення до суду.
03.01.2024 до суду надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку разом із копіями доданих до адміністративного позову документами для відповідача.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.01.2025 відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку для звернення до суду з позовною заявою. Позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 07.01.2025 та передати справу на розгляд суду першої інстанції. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що постанова працівників патрульної поліції про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена на підставі постанови судді Московського районного суду м.Харкова від 16.10.2024 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Вказує, що постанову суддею винесено без участі сторін та про постанову суду позивачу стало відомо від поліцейських 23.10.2024, після чого вона була оскаржена до Харківського апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. Звертає увагу, що постановою Харківського апеляційного суду від 11.12.2024 строк на апеляційне оскарження було поновлено. Тобто з цього моменту з`явилися підстави для оскарження постанови працівників патрульної поліції. Наголошує, що 20.12.2024 подано позовну заяву у даній справі. Вважає, що строк на оскарження постанови працівників патрульної поліції про притягнення позивача до адміністративної відповідальності від 23.10.2024 підлягає поновленню.
Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції подало до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, ухвалу суду першої інстанції вважає законною та обґрунтованою, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 07.01.2025 без змін. Зазначає, що оскаржувана  постанова  серії  ЕНА  №3328093  винесена  відносно  позивача 23.10.2024, при цьому в зазначеній постанові містяться підписи в пунктах 8 та 9, що свідчить про те, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови в день її винесення, що свідчить про його присутність під час розгляду справи, а отже, і про наявність оспорюваної постанови позивачу було відомо з моменту її прийняття. 
Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст.229 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 23.10.2024 постановою інспектора 5 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Кривенко І.В. серії ЕНА №3328093 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУаАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. 
Згідно з постановою, ОСОБА_1 23.10.2024 о 18:37 у м.Харків по вул. Гвардійців Широнінців, 59, керував транспортним засобом ВАЗ 21074, державний  номерний  знак   НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування, чим порушив п.2.1 «а» ПДР – керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом.
У пунктах 8 та 9 постанови містяться підписи ОСОБА_1 про роз`яснення йому права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП, отримання копії постанови. 
Не погодившись із правомірністю постанови, 20.12.2024 позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24.12.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали шляхом надання копій додатків до адміністративного позову для відповідача, копії постанови Харківського апеляційного суду від 11.12.2024 (справа №643/6527/24), оформлену належним чином (без знеособлених осіб) та клопотання на поновлення строку звернення до суду.
Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови). Оскаржуючи постанову від 23.10.2024, позивач звернувся до суду 20.12.2024, тобто після закінчення установленого законом строку, передбаченого ст.289 КУпАП, та не подав до суду заяву про поновлення вказаного строку з обґрунтуванням поважності причин його пропуску.
03.01.2024 до суду надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку разом із копіями доданих до адміністративного позову документами для відповідача. В обґрунтування підстав пропуску строку на  оскарження постанови позивач зазначає, що оскаржувану постанову серії ЕНА №3328093 складено 23.10.2024 на підставі постанови Московського районного суду м. Харкова від 16.10.2024 (справа №643/6527/24), якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП та позбавлено права керування транспортними засобами. Звертає увагу, що вказану постанову суду у справі №643/6527/24 оскаржено до Харківського апеляційного суду. Справу розглянуто 12.12.2024 та поновлено строк на апеляційне оскарження. Вважає, що строк оскарження постанови серії ЕНА №3328093, яку складено 23.10.2024, підлягає поновленню і рахується з дня винесення постанови Харківського апеляційного суду.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку для звернення до суду з позовною заявою та повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів наявності причинного зв`язку між оскарженням постанови Московського районного суду м. Харкова від 16.10.2024 та пропуском строку оскарження постанови серії ЕНА №3328093 від 23.10.2024 про притягнення позивача до відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, у зв`язку з чим суд не знаходить підстав для поновлення строку звернення до суду з даним позовом із наведених підстав.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про повернення позову, з наступних підстав. 
Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства (далі по тексту - КАС України), частиною першою статті 5 якого встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частиною 1 ст.168 КАС України встановлено, що позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.
Згідно з п.п. 3, 5 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Положеннями статей 160 та 161 КАС України визначено форму та зміст позовної заяви, а також визначено документи, що до неї додаються.
Відповідно до ч.ч. 3, 6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Частинами 1, 2 ст.169 КАС України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Частиною 1 ст.118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За правилами ч.ч. 1, 2 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Статтею 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (частина перша).
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2 ст.123 КАС України).
У спірних правовідносинах позивач оскаржує постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 23.10.2024 серії ЕНА №3328093 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП, за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом.
Отже, в силу ч.2 ст.286 КАС України, ОСОБА_1 міг оскаржити постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 23.10.2024 серії ЕНА №3328093, протягом десяти днів з дня її ухвалення.
З даним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 20.12.2024, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції Московського районного суду м. Харкова, тобто з пропуском десятиденного строку на звернення до суду, що встановлений ч.2 ст.286 КАС України.
У відповідності до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
В обґрунтування підстав пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом позивач зазначає, що оскаржувану постанову серії ЕНА №3328093 складено 23.10.2024 на підставі постанови Московського районного суду м. Харкова від 16.10.2024 (справа №643/6527/24), якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП та позбавлено права керування транспортними засобами. Звертає увагу, що постанову Московського районного суду м. Харкова від 16.10.2024 у справі №643/6527/24 оскаржено до Харківського апеляційного суду. Справу розглянуто 12.12.2024 та поновлено строк на апеляційне оскарження. Вважає, що строк оскарження постанови серії ЕНА №3328093, яку складено 23.10.2024, підлягає поновленню і рахується з дня винесення постанови Харківського апеляційного суду.
Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, колегія суддів зазначає, що встановлення строків звернення до суду законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
Верховний Суд неодноразово вказував (зокрема, у постановах від 15.04.2020 року у справі №15/2973/18, від 22.04.2020 року у справі №811/1664/18), що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.
Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.
Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Наведеними положеннями КАС України окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.
Колегія суддів звертає увагу й на висновки Великої Палати Верховного Суду у питанні поновлення строків (від 28 липня 2022 року у справі №9901/611/19), за якими поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі №9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
Колегія суддів зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.
Судом встановлено, що постановою Московського районного суду м. Харкова від 16.10.2024 у справі №643/6527/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Зазначено, що апеляційна скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10-ти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду, через місцевий суд.
23.10.2024 постановою інспектора 5 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Кривенко І.В. серії ЕНА №3328093 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУаАП - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом.
Позивач звертає увагу, що не брав участі у розгляді справи №643/6527/24, дізнався про постанову Московського районного суду м. Харкова від 16.10.2024 у справі №643/6527/24 під час притягнення його до адміністративної відповідальності 23.10.2024 та оскаржив постанову Московського районного суду м. Харкова від 16.10.2024 до Харківського апеляційного суду, заявивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.
Постановою Харківського апеляційного суду від 11.12.2024 у справі № 643/6527/24 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції задоволено, поновлено вказаний строк. Апеляційну скаргу залишено без задоволення. Постанову Московського районного суду м.Харкова від 16.10.2024 залишено без змін. 
Отже, постанова Московського районного суду м. Харкова від 16.10.2024 у справі №643/6527/24 набрала законної сили 11.12.2024, що підтверджуються даними з Єдиного державного реєстру судових рішень.
З позовом про скасування постанови серії ЕНА №3328093 ОСОБА_1 звернувся до суду 20.12.2024, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції Московського районного суду м.Харкова
Колегія суддів враховує пояснення позивача про те, що  оскарження у даному випадку постанови Московського районного суду м. Харкова від 16.10.2024 у справі №643/6527/24 мала важливе значення, оскільки саме цією постановою позбавлено позивача права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік і саме цей факт став підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.
За цим, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів наявності причинного зв`язку між оскарженням постанови Московського районного суду м. Харкова від 16.10.2024 та пропуском строку оскарження постанови серії ЕНА №3328093 від 23.10.2024 про притягнення позивача до відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що при застосуванні процесуальних норм необхідно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права, викладений в постановах Верховного Суду в постановах  від 21.05.2021  у справі №1.380.2019.006107, від 22.07.2021 у справі №340/141/21, від 16.09.2021 у справі №240/10995/20 та від 12.09.2022 у справі № 120/16601/21-а.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 в справі №П/9901/736/18 встановлено, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Крім цього, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцією якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.
У справі “Bellet v. France” Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Проаналізувавши вищенаведені обставини справи, зокрема, щодо оскарження постанови Московського районного суду м. Харкова від 16.10.2024 у справі №643/6527/24, якою  позбавлено позивача права керування транспортними засобами, продемонстрованість добросовісного ставлення до реалізації права на звернення з адміністративним позовом, враховуючи те, що пропущений процесуальний строк є не значним, направленість дій позивача, колегія суддів вважає причини пропуску строку на оскарження постанови ЕНА №3328093 від 23.10.2024 поважними, що безпідставно не враховано судом першої інстанції. 
За цим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 . 
Інші доводи і заперечення сторін, з урахуванням наведеного, на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, при прийнятті ухвали про повернення позову, дійшов помилкових висновків та порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Згідно з ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу   задовольнити.
Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 07.01.2025 по справі № 643/16333/24  скасувати.
Справу № 643/16333/24 направити до Московського районного суду м. Харкова для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.М. Ральченко    І.С. Чалий