ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4003/25 Справа № 173/731/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т. М. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.
при секретарі – Гречишниковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2019 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Кредитні ініціативи” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И Л А : 

У березні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Кредитні ініціативи” звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги Товариства мотивовані тим, що 28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу. 
Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. 
З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. 
Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.
28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу.
Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорам укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації з моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.
Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувана за договором від 26 червня 2008 року № 0316/0608/45-027 позичальником згідно якого є ОСОБА_1 ..
26 червня 2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та фізична особа - ОСОБА_1 , уклали Кредити договір № 0316/0608/45-027, з подальшим внесення змін та доповнень.
Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов`язується надати Боржнику кредит у сумі 28 700,00 дол. США, а відповідач зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.
Банк (кредитор) свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит у сумі 28 700,00 дол. США.
В свою чергу, відповідач, неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 29 січня 2019 року, має заборгованість: за кредитом - 28 627,28 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 795 554,89 грн., по відсотках - 10 968,28 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 304 809,56 грн..
Крім того, у зв`язку з систематичним порушенням Боржником своїх обов`язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору і була нарахована неустойка - пеня - 81 246,27 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає -2 257 841,72 грн.
Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 1 100 364,45 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 795 554,89 грн., заборгованість по відсотках - 304 809,56 грн..
Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2019 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтованим, що суд першої інстанції у порушення норм процесуального права розглянув дану справу без належного повідомлення його про розгляд справи та в спрощеному порядку, тоді як розгляд даної справи підлягає за правилами загального позовного провадження. Крім того, апелянт вказує, що заборгованість, яку просить стягнути позивач, є необґрунтованою та недоведеною.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2019 року як законне та обґрунтоване залишити без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду скасувати, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.ст. 263, 264 ЦПК України судове рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.
Проте, зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.
Згідно ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, та суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Апеляційна скарга відповідача обґрунтована тим, що справу розглянуто судом за його відсутності, без належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи та суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Згідно ч. 2 ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка є не обов`язковою.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси
Матеріали справи не містять доказів вручення відповідачу судових повісток про призначення справи до розгляду, що не відповідає вимогам ст. 128 ЦПК України, згідно якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення – завчасно.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи за відсутності відповідача, якого належним чином не повідомлено про розгляд справи судом першої інстанції, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі по суті позовних вимог.
Крім того, суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження дану справу, тоді як її розгляд підлягав за правилами загального позовного провадження.
Скасовуючи оскаржуване рішення та ухвалюючи нове про задоволення позовних вимог Товариства, колегія суддів виходить з наступного.
Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 26 червня 2008 року ВАТ «Сведбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та фізична особа - ОСОБА_1 уклали кредити договір № 0316/0608/45-027., з подальшим внесення змін та доповнень.
Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов`язується надати Боржнику кредит у сумі 28 700, дол. США, а відповідач зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.
Встановлено, що позивач належним чином виконав покладені на нього обов`язки за укладеним кредитним договором, а саме видав відповідачу кредитні кошти в сумі 28 700,00 дол. США.
Однак, відповідач неналежно виконував взяті на себе зобов`язання, в результаті чого станом на 29 січня 2019 року, має заборгованість: за кредитом - 28 627,28 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 795 554,89 грн., по відсотках - 10 968,28 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 304 809,56 грн.
28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу. 
Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. 
З моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. 
Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.
28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу.
Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору Клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорам укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації з моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.
Отже, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувана за договором від 26 червня 2008 року № 0316/0608/45-027. позичальником згідно якого є ОСОБА_1 ..
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.ст. 3, 6, 11, 525, 627 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст. 1054, 1055 ЦК України).
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, що визначені змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 1054 ЦК України, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, що встановлені договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні божника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
Згідно ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути змінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Колегією суддів встановлено та не спростовано відповідачем, що останній отримав кредитні кошти в розмірі 28 700,00 доларів США.
Враховуючи викладене, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, встановивши факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості в розмірі 1 100 364,45 грн., з яких: заборгованість за кредитом – 795 554,89 грн., заборгованість за відсотками – 304 809,56 грн..
Доводи апелянта в скарзі про те, що заборгованість, яку просить стягнути позивач, є необґрунтованою та недоведеною, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідач не спростував заявлені позовні вимоги, не надав докази, які б підтвердили факт повного чи часткового виконання взятих на себе кредитних зобов`язань, не навів свого розрахунку заборгованості та взагалі не спростував факт укладення кредитного договору.
А тому вказані твердження апелянта є лише його припущеннями, тоді як законне рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду - скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 16 505,47 грн..
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити частково.
Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2019 року — скасувати.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Кредитні ініціативи” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості — задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Кредитні ініціативи” заборгованість за кредитним договором №0316/0608/45-027 від 26 червня 2008 року в сумі 1 100 364,45 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом – 795 554,89 грн., заборгованості за відсотками – 304 809,56 грн..
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Кредитні ініціативи” судовий збір в розмірі 16 505,47 грн..
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 22 квітня 2025 року.
Повний текст судового рішення складено 24 квітня 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова