ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/24423/24                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Скрипка І.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді                    Штульман І.В.
суддів:                                        Безименної Н.В.,
                                                  Черпака Ю.К.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВН" до Київської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товарів, -

ВСТАНОВИВ :

30 травня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "ВВН" (далі - позивач) звернулося в Київський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Київської митниці (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA100000/2024/000051/2 від 12 березня 2024 року та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100130/2024/000076 від 12 березня 2024 року.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року адміністративний позов ТОВ "ВВН" задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100000/2024/000051/2 від 12 березня 2024 року. Визнано протиправним та скасовано картку відмови Київської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100130/2024/000076 від 12 березня 2024 року. Стягнуто на користь ТОВ "ВВН" за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір у розмірі 10270,61 гривень.
Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем, всупереч вимогам Митного кодексу (далі - МК) України, не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за ціною договору.
Не погоджуючись із рішенням Київського окружного адміністративного суду від        03 грудня 2024 року, Київська митниця подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що документи товариства, надані до митного оформлення, не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Апелянт зазначає, що у цьому випадку спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками, а тому Київська митниця мала всі правові підстави для уточнення митної вартості та направлення запиту щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості. 
Позивач заперечує проти апеляційної скарги у повному обсязі та зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог законодавства, а апеляційна скарга відповідача є необґрунтованою.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
За змістом частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
За приписами частини другої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.
Згідно з частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.
Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня            1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку. 
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року, колегія суддів дійшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін, мотивуючи це слідуючим.
З матеріалів справи вбачається, і це правильно встановлено судом першої інстанції, що ТОВ "ВВН" є юридичною особою (код ЄДРПОУ 34297337), зареєстроване 28 березня 2006 року, його місцезнаходження - 03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка, буд. 7-А; основний вид діяльності - 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.
01 вересня 2023 року між ТОВ "ВВН" (покупець/імпортер) та компанією "Himalaya Drug Company FZCO"/Гімалаї (зареєстрованому в Адміністрації вільної зони аеропорту Дубая) (постачальник) укладено контракт №09/23 (арк.36-50). 
За умовами пункту 2 контракту Гімалаї призначають імпортера своїм ексклюзивним представником для імпорту, продажу, збуту та розповсюдження продукції на території.
Територія, на яку поширюється дія цього контракту, є Україна (пункт 3).
Імпортер визнає, що всі права інтелектуальної власності на торгові марки, реєстрацію продуктів та їх упаковки є єдиною і абсолютною власністю Гімаліїв або їх відповідних філій та/або дочірніх компаній, залежно від обставин, і ніхто за цим контрактом не вважатиме, що імпортер, його агенти або його представники мають, прямо чи опосередковано, будь-яке право, ліцензію, право власності чи частку в будь-якій частині або цілому такої інтелектуальної власності (пункт 4.1 контракту).
Гімалаї доставлятимуть продукцію зі своїх складів, розташованих у різних місцях, на умовах CIF. Умови поставки визначені на кожну партію в інвойсі (пункт 6.2 контракту).
Усі ціни вказані в доларах США відповідно до інвойсу і оплачуються в доларах США (пункт 7.1 контракту).
Оплата здійснюється на умовах 100% передплати (пункт 7.3 контракту).
Також тут міститься додаток №1 із переліком продукції, яка імпортується (арк.49-50).
За цим контрактом, у відповідності до інвойсу №9000014534 від 25 грудня 2023 року, згідно замовлення 5707 від 10 жовтня 2023 року поставлено партію товарів (косметичних засобів) загальною кількістю вантажних місць (ящиків) 1735 штук, вартістю                28143,82 доларів США.
15 грудня 2023 року проведено оплату відповідної партії товару, що видно з SWIFT-повідомлення FIN101 від цієї ж дати (арк.49-50).
Поставка товару за названим вище контрактом домовлена у порт Констанцу (Румунія). 
У подальшому, для доставки товару з порту Констанца (Румунія) в Україну укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом від 01 серпня 2023 року №ІВ010823/1 із ТОВ "Логістична компанія Греда" (а.с.61-66). Товариство "Логістична компанія Греда" для виконання договору із позивачем залучало ФОП ОСОБА_1 за договором від 23 лютого 2024 року №23022024/1 (а.с.78-79).
На підтвердження заявленої товариством у досліджуваному випадку митної вартості товару, разом із митною декларацією №24 UA100130281259U9 (арк.33-35) від 07 березня 2024 року, до митного органу подано наступні документи (що стверджувалось позивачем і підтверджується наявними у матеріалах справи доказами):
- зовнішньоекономічний договір (контракт) від 01 вересня 2023 року №09/23 із додатком №1 (арк.36-50);
- iнвойс №9000014534 від 25 грудня 2023 року (арк.51-55);
- міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) №4766 від 29.02.2024 (арк.56-57);
- сертифікат про походження товару №23238720 від 15.01.2024 (арк.58-59);
- договір про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом від 01 серпня 2023 року №ІВ010823/1 (арк.61-66);
- довідку про транспортні витрати №1-55 від 04 березня 2024 року (арк.60);
- страхове свідоцтво №6687125000039 від 06 січня 2024 року;
- коносамент №234464706 MAEU, який супроводжував доставку від постачальника до порту Констанца (Румунія) (арк.68-73);
- заявку №2302-1 від 23 лютого 2024 року до договору від 01 серпня 2023 року №ІВ010823/1 на перевезення товару з порту Констанца (Румунія) до місця розвантаження на території України (м. Вишневе) (арк.75);
- рахунок №69 від 04 березня 2024 року на оплату транспортно-експедиційних послуг ТОВ "Логістична компанія "Греда" (арк.76);
- акт надання транспортно-експедиційних послуг №67 від 07 березня 2024 року між позивачем і ТОВ "Логістична компанія "Греда" (арк.77);
- договір №23022024/1 про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом від 23 лютого 2024 року між                 ТОВ "Логістична компанія "Греда" і ФОП ОСОБА_1 (арк.78-79);
- експортну митну декларацію №201-07325625-23 від 28 грудня 2023 року (арк.80-85);
- додаток до контракту №09/23 із прайс-листом на товар згідно переліку (арк.86-87);
- SWIFT-повідомлення FIN101 про повну оплату товару на умовах 100% передоплати від 15 грудня 2023 року (арк.88-89);
- рахунок-проформу на замовлення 5707 від 10 жовтня 2023 року (арк.90);
- транзитну митну декларацію типу Т1 (арк.91-92);
- договір про надання послуг митного брокера №132/УТС від 07 травня 2021 року;
- прайс-лист (арк.97);
- експертний висновок Київської торгово-промислової палати №Ц-169 від 04 березня 2024 року (арк.94)
До декларування за названою митною декларацією заявлено 3 групи товарів: товар      1 - код УКТЗЕД 33051000, товар 2 - код УКТЗЕД 33049900, товар 3 - код УКТЗЕД 33041000.
Відповідач зазначає, що після реєстрації митної декларації спрацювали наступні ризики АСУР:
- 103-1 - по наступних товарах можливе заниження митної вартості товару;
- 105-2 - наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству;
- 117-2 - здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів із залученням спеціального підрозділу перевірки числового значення заявленої митної вартості №2 "Косметичні засоби розфасовані для роздрібної торгівлі не в аерозольній упаковці. Торговельна марка: Himalaya. Виробник: Beauty & Perfume International Factory LLC, Green Planet Industries L.L.C, Gulf Center Cosmetics Manufacturing LLC. Країна виробництва: AE".
Після цього декларанту направлене електронне повідомлення з пропозицією надати до митного органу наступні документи:
- транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, передбачені положеннями наказу №599 та згідно Закону України від 01 липня 2004 року №1955-IV "Про транспортно-експедиторську діяльність";
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- виписку з бухгалтерської документації;
- ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів.
Також, повідомлено, що за власним бажанням можна подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
У зв`язку із наведеним, позивачем ТОВ "ВВН" подано до митниці ще і наступні документи:
- інформаційний лист від ТОВ "ВВН" від 29 грудня 2023 року щодо ліцензійних платежів (арк.105);
- листи ТОВ "Логістична компанія ГРЕДА" із поясненнями щодо безкоштовного зберігання у порту Констанца і щодо описки в рахунку №69 від 04 березня 2024 року (арк.106, 168 зв.);
- податкові накладні №405 від 30 листопада 2023 року і №409 від 12 січня 2024 року з квитанціями про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних (арк.98-104).
У свою чергу, відповідачем прийнято рішення №UA100000/2024/000051/2 від             12 березня 2024 року про коригування митної вартості товарів (арк.16-29), визначено митну вартість товару №2 за резервним методом, зазначено, що митну вартість визначено на підставі митних декларацій №UA500500/2023/042619 від 01 грудня 2023 року, №UA500500/2023/043231 від 05 грудня 2023 року, №24UA209230010965U4 від 03 лютого 2024 року, із розрахунку 12,01 дол. США/кг.
Зазначено, що надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові складові митної вартості та відомостей щодо ціни, яка сплачена за товар.
В рішенні зазначено наступне: "Товари постачаються на митну територію України відповідно до положень контракту від 01 вересня 2023 року №09/23, додаток до договору не наданий до митного оформлення, отже неможливо встановити належність імпортованих товарів до положень даної угоди та встановлення їх ціни. Згідно контракту Гімалаї призначають імпортера своїм ексклюзивним представником. Отже, вбачається наявність умов, що мають вплив на визначення митної вартості та формування "дійсної вартості товару". З контракту вбачається надання Гімалаї права імпортеру на використання торгівельної марки, за яку передбачається сплата ліцензійних платежів на користь утримувача торгівельної марки. Наданий інформаційний лист з роз`ясненнями від ТОВ "ВВН", разом із тим, від власника торговельної марки та продавця товарів компанії           "The Himalaya Dryg Company FZCO" - не надано інформації з зазначеного питання. Відповідно до проформи-інвойсу від 10 жовтня 2023 року №5707 передбачена 100% передплата за товар. Сума проформи-інвойсу становить 28155,36 дол. США. До митного оформлення наданий банківський платіжний документ від 15 грудня 2023 року №231215/000598171 на суму 26963,80 дол. США, що не відповідає сумі проформи- інвойсу - 28155,36 дол. США та сумі інвойсу від 25 грудня 2023 року №9000014534 - 28143,82 дол. США. Отже, надані банківські документи не підтверджують відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. В проформі - інвойсі від 10 жовтня    2023 року №5707 та інвойсі 25 грудня 2023 року №9000014534 наявна знижка на товари у сумах 1121,28 та 1120,82 дол. США відповідно, разом із тим, умовами контракту не передбачені підстави та розміри надання знижок. Надані листи пояснення від перевізника компанії ТОВ "Логістична компанія Греда" не містять дати та підписів будь-яких осіб. Також, наданий лист щодо відсутності зберігання у порту призначення від компанії          ТОВ "Логістична компанія Греда", яка не є відповідальною особою за зберігання вантажу та завантаження товару у порту призначення Constanta. Надана довідка ТОВ "Логістична компанія Греда" не є фінансовим документом та не підтверджує складові митної вартості необхідні при її обчисленні. Разом із тим, всі надані від ТОВ "Логістична компанія Греда" бухгалтерські документи: рахунок від 04 березня 2024 року №69 та акт надання послуг від   07 березня 2024 року №67 не містять у своєму складі портові витрати. У страховому полісі від 28 грудня 2023 року №6687125000039 відсутній номер коносаменту або іншого транспортного документу, що зазначений у митній декларації країни відправлення, а також місцем відправленням товару зазначено DUBAI, тоді як згідно з коносаментом від 15 січня 2024 року №234463706 місцем відправлення зазначено JEBEL Ali. Також відрізняється найменування судна у коносаменті та страховому полісі. Також, страховий поліс не містить відомостей про імпортера компанію ТОВ "ВВН", яка відповідно до положень Інкотермс при умовах CIF має бути застрахованою особою, на користь якої здійснюється страхування. Отже, не можливо ідентифікувати страховий поліс до поставки оцінюваного товару. Згідно з коносаментом від 15.01.2024 №234463706 та митною декларацією країни  відправлення від 28 грудня 2023 року №201-07325625-23 безпосереднім перевізником товарів  визначено "Maersk KANOO Emirates LLC", відповідальним агентом за доставку вантажу є            "Maersk Romania SRL", а компанією, що здійснює оплату коштів за простій/ зберігання/демередж в порту зазначено "EMIRATES LOGISTICS LLC", "MERCHant". Також, надана декларація датована 28 грудня 2023 року, тоді як відвантаження згідно з коносаментом №234463706 відбулось 15.01.2024. У митного органу відсутня можливість перевірки достовірності декларування витрат на транспортування. В CMR 29.02.2024 №4766 здійснено виправлення дати, а саме - з 29.01.2024 на 29.02.2024 шляхом перехрещення та зазначення іншої та завірено тільки печаткою перевезеника. Копія митної декларації країни відправлення від 28 грудня 2023 року №201-07325625-23 надана до митного органу "арабською мовою" без забезпечення її перекладу згідно статті 254 Кодексу. Наданий прайс-лист не підтверджує об`єктивно та достовірно заявлену митну вартість, оскільки зазначений документ є додатком до зовнішньоекомічного договору поставки. Тобто, має суб`єктивну спрямованість, що не відповідає визначенню "дійсної вартості". До експертного висновку не долучено додатки, які б підтверджували цінову інформацію, яка лягла в основу висновку про вартість оцінюваних товарів. Також, у висновку експерт посилається виключно на документи, що надавались безпосередньо при митному оформленні та інформацію з мережі Інтернет. Тому експертний висновок прийнято до уваги митним органом, але не може бути використано як документ, що підтверджує заявлену митну вартість оцінюваних товарів".
Також зазначено, що метод за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосований відповідно до статті VII ГАТТ, статей 54 та 58 Кодексу у зв`язку із тим, що документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до статті 53 Кодексу, не містять документально підтверджених відомостей щодо числових значень складових митної вартості, у тому числі ліцензійних платежів та відомостей щодо ціни, яка сплачена, а також не відповідають поняттю дійсної вартості товару. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку із тим, що відсутні митні оформлення ідентичних товарів за ціною угоди за основним методом відповідно до умов, зазначених у статті 59 Кодексу та не можливо зробити відповідні коригування на різницю у комерційних умовах. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв`язку із тим, що відсутні митні оформлення подібних товарів за ціною угоди за основним методом відповідно до умов, зазначених у статті 60. Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у статті 63 Кодексу та не можливо зробити відповідні коригування на різницю у комерційних умовах та розміру партії. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю з урахуванням умов відповідно до положень статті 62 Кодексу.
У оспорюваному рішенні зазначено, що митну вартість визначено із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях з урахуванням фізичних характеристик, розміру партії, торгівельної країни, країни призначення товарів та комерційних умов.
Митним органом 12 березня 2024 року виписано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100130/2024/000076 (арк.30-32).
Не погоджуючись з рішенням відповідача про коригування митної вартості,             ТОВ "ВВН" звернулося до суду з даним адміністративним позовом.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною першої статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно частини першої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За правилами частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);          3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною четвертою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Частинами першою - третьою статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною п`ятою статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:                  1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:            1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 вказаної статті МК України).
Відповідно до частини дванадцятої статті 264 МК України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Згідно частини першої статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (частина сьома статті 55 МК України).
Положенням статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Частиною другою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Судом першої інстанції встановлено, що підставою для витребування від декларанта додаткових документів і невизнання заявленої за основним методом визначення митної вартості стали твердженням про відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості.
Митним органом зазначено наступне: 1) непідтвердженні витрат на перевезення;         2) неможливості зробити перевірку такої складової митної вартості товару як страхування;   3) висновку митниці про сплату позивачем ліцензійних платежів на користь продавця;          4) відсутність перекладу митної декларації країни відправлення; 5) твердженням про різну вартість товару у проформі-інвойсі та у платіжному дорученні, наявність знижки;                   6) непідтвердження прайс-листом об`єктивно та достовірно митної вартості; 7) твердження про неподання додатка до зовнішньоекономічного договору; 8) наявність інформації про вищу митну вартість подібних товарів.
Щодо доводів митниці про непідтвердження транспортних витрат, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає слідуюче.
Так, умовами поставки у цьому випадку були CIF, тобто вартість, страхування і фрахт (назва порту призначення) - термін Інкотермс 2020, який означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати чи ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять із продавця на покупця. Однак, за умовами терміну CIF на продавця покладається також обов`язок придбання морського страхування на користь покупця проти ризику втрати і ушкодження товару під час перевезення.
Тобто продавець зобов`язаний нести усі витрати, пов`язані з товаром, до моменту його поставки, а також сплатити ціну фрахту та інші витрати, у тому числі щодо завантаження на борт судна.
Отже, оплата зберігання товару у порту відвантаження (за її наявності) та інші витрати до моменту поставки у порт Констанца покладалися на продавця і вони вже включені у контрактну вартість товару.
Так, витрати понесені при морському перевезенні підлягають сплаті на умовах попередньої оплати, а витрати на захист контейнера і послуг термінального контейнера сплачуються на умовах після сплати, однак платник - той самий  (постачальник товару). 
Щодо посилання митного органу на зберігання контейнеру у порту Констанца з          25 лютого 2024 року по 29 лютого 2024 року, проте, до суду апеляційної інстанції не надано належних доказів даних обставин, оскільки згідно умов користування сайту www.searatea.com не гарантується точність і актуальність інформації. Крім того, митний орган не надав підтвердження того, що перебування контейнеру з товаром у межах порту є платним та не враховано митним органом і лист товариства "Логістична компанія "Греда", у якому викладено пояснення про безкоштовне зберігання, на підтвердження чого надано відповідний знімок екрану з сайту (арк.74).
Як вбачається з матеріалів справи, що позивачем надано до суду першої інстанції та до митного органу при митному оформленні довідку про транспортні витрати, складену експедитором; договір про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажу автомобільним транспортом від 01 серпня 2023 року; заявку від 23 лютого 2024 року до такого договору на перевезення товару з порту Констанца до місця розвантаження на території України; міжнародну товарно-транспортну накладну від 29 лютого 2024 року; рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг №69 від 04 березня 2024 року; акт надання транспортно-експедиційних послуг №67 від 07 березня 2024 року; договір про надання транспортно-експедиційних послуг між експедитором (ТОВ "Логістична компанія "Греда") та безпосереднім виконавцем перевезення (ФОП ОСОБА_1 ).
З наданих документів вбачається, що вартість транспортно-експедиційних послуг у досліджуваному випадку склала 100000 грн до митної території України (42000 грн - транспортні витрати від м. Констанца до м/п Порубне, 44000 грн - навантажувально-розвантажувальні роботи, 14000 грн - оформлення митних документів), 40000 грн по митній території України (від м/п Порубне до м. Київ 530 км), тобто разом - 140000 грн.
При цьому, вичерпного переліку документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, та які можуть бути подані під час митного оформлення оцінюваних товарів, законодавством України з питань державної митної справи не встановлено.
Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), також не визначено виключного переліку документів наказом Міністерства фінансів України №599 від 24 травня 2012 року "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" (надалі - Наказ №599).
Наказом №599 визначено тільки можливий, а не виключний перелік документів для підтвердження витрат на транспортування, а саме: "Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:
рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;
банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;
калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту".
З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позивачем були надані достатні документи для підтвердження вартості транспортування, а підстави для їх неприйняття відповідачем не доведені.
Щодо посилання відповідача на те, що страховий поліс, неможливо перевірити на включення до ціни товару вартості страхування, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає слідуюче.
Судом першої інстанції встановлено, що умовами поставки у даному випадку були CIF Інкотермс 2020. Отже, витрати на перевезення та страхування до місця призначення у порт Констанца (Румунія) входять до контрактної вартості. Відповідно у позивача був відсутній обов`язок надавати страховий поліс про здійснення страхування постачальником товару (оскільки страхування оплачував продавець), тому зауваження до такого страхового полісу не можуть бути підставою коригування митної вартості.
У подальшому, після прибуття до порту Констанца, як вбачається із довідки про транспортні витрати та із заявки від 23 лютого 2024 року до договору від 01 серпня           2023 року, страхування вантажу не здійснювалося.
Оскільки безпосередньо ТОВ "ВВН" страхування не здійснювалося, воно і не підлягало врахуванню при визначенні митної вартості як окрема складова. 
Щодо твердження відповідача про сплату ліцензійних платежів, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає слідуюче.
З договору від 01 вересня 2023 року №09/23 не вбачається у позивача обов`язку здійснення ліцензійних платежів за користування правами інтелектуальної власності. Також у пункті 4.5 цього договору закріплено, що постачальник передає товариству невиключне, безоплатне, непередаване, непризначене та не підлягаюче ліцензуванню право на використання, відтворення та розміщення торгових марок на території (арк.38). До того ж, ТОВ "ВНВ" подавало відповідачу інформаційний лист від 29 грудня 2023 року щодо відсутності ліцензійних платежів за відповідним договором (арк.105). 
Щодо посилання відповідача на те, що позивачем до митного органу надано декларацію країни відправлення без забезпечення її перекладу, арабською мовою, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає слідуюче.
У вищезазначеній декларації текст синхронно (продубльована) англійською мовою, яка є визнаною мовою міжнародного спілкування, як і арабська мова також є мовою міжнародного спілкування.
За змістом статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Отже, твердження відповідача у даній частині є необґрунтованими та підлягають відхиленню.
Щодо різної вартості товару, яка вказана у проформі-інвойсі, інвойсі та платіжному документі і зазначенні про наявність знижки, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає, що зауваження з цього приводу не були висловлені на етапі проведення консультацій із декларантом та не було витребувано у зв`язку із цим додаткових документів і пояснень позивача.
Суд апеляційної інстанції Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає, що рахунок-фактура є попереднім документом, який складається відразу після надання замовлення, однак у подальшому, після формування замовлення, можливі незначні зміни у загальній вартості товару через часткову відсутність товару; у такий момент складається комерційний інвойс. Позивач пояснив, що різниця між вартістю вказаною у інвойсі №9000014534 від 25 грудня 2023 року та вартістю, зазначеною у SWIFT-повідомленні FIN103 пов`язана із тим, що це не перша поставка між тими самими сторонами, а внаслідок попередніх поставок сформувалось позитивне сальдо на користь товариства, на підтвердження чого надали оборотно-сальдову відомість по рахунку 632 по контрагенту Гімалаї (арк.67), а не знижка.
Щодо аргументів відповідача про відсутність додатку до зовнішньоекономічного контракту, то такі твердження не відповідають дійсності, відповідний додаток №1 подавався як суду першої інстанції, так і митному органу, оскільки міститься у документах, наданих до суду першої інстанції митницею (арк.156-157 (зворотній бік)).
Щодо твердження відповідача про неналежний зміст прайс-листа, з даного приводу Верховний Суд висловив позицію в постанові від 23 жовтня 2020 року по справі №810/690/17, згідно з яким прайс-лист, по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 МК України, який підтверджує митну вартість товарів; по-друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, а по-третє, жодним нормативним актом, в тому числі і міжнародним, не встановлено вимоги до форми та змісту прайс-листів, тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість відомостей у прайс-листі, як на підставу для коригування митної вартості товару. Отже, суд першої інстанції правомірно зазначив, що зміст відповідного прайс-листа визначено продавцем, а не позивачем.
Щодо посилання відповідача у висновку про якісні та вартісні характеристики товару, то такий документ не належать до основних документів, які підтверджують митну вартість товарів. При цьому він може витребовуватися лише якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У цьому випадку відповідний висновок надавався додатково на підтвердження відповідності заявленої митної вартості. Крім того, такий висновок підготовлений Київською торгово-промисловою палатою у відповідності до повноважень, передбачених Законом України "Про торгово-промислові палати в Україні". 
Стосовно наявної у відповідача інформації про вищу митну вартість подібного товару, то така обставина, як і спрацювання ризиків Автоматизованої системи управління ризиками, не може слугувати самостійною підставою як для витребування додаткових документів від декларанта, так і для коригування митної вартості. Так, спрацювання ризиків АСАУР не може бути достатньою підставою щодо твердження під час перевірки показників митної декларації наявності у митного органу сумнівів та наявності підстав для витребування додаткових документів, оскільки згідно Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 липня     2015 року №684, його розроблено з метою забезпечення вибірковості митного контролю шляхом застосування системи управління ризиками, поліпшення ефективності роботи Держмитслужби під час митного контролю, прискорення митного оформлення за рахунок застосування методів управління ризиками, у тому числі аналізу ризиків із використанням інформаційних технологій, та здійснення таргетингу та цей Порядок встановлює єдиний підхід до здійснення митними органами (їх структурними підрозділами) аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю.
Тобто, саме по собі спрацювання АСАУР не є достатнім доказом порушення декларантом положень МК України, а є тим розробленим методом, який покращує ефективність роботи митниці під час перевірки та оформлення МД, у свою чергу, посадові особи під час застосування СУР як системи управління ризиками мають діяти у відповідності до МК України.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що митний орган в оспорюваному рішенні не зазначив кількість товарів, вартість, вагу, країну походження, характеристики на підставі яких правил Інкотермс 2020 були поставлені товари, взяті за основу при коригуванні митної вартості. Так само не надавалися відповідні декларації, які були використані за основу для коригування, і суду першої інстанції.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Верховного Суду від 07 травня 2020 року по справі №1.380.2019.001625, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Тобто, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що надані ТОВ "ВВН" разом з митною декларацією документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, отже рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2024/000051/2 від 12 березня 2024 року не відповідає вимогам чинного законодавства і підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Доводи апеляційної скарги Київської митниці не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та не можуть бути підставою для його скасування.
Судовою колегією враховується, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року у справі у справі №320/24423/24 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                      І.В. Штульман

Судді:                                                                                          Н.В. Безименна

                                                                                                    Ю.К. Черпак