ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

02 квітня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/2099/25
Головуючий у першій інстанції – Маринченко О. А.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/722/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів:  Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,
із секретарем – Піцан В.В. 
учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Чернігівська міська рада,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 18 лютого 2025 року (місце ухвалення – м. Чернігів) про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку, встановлення порядку користування земельною ділянкою,
                                    В С Т А Н О В И В :
У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку, встановлення порядку користування земельною ділянкою. У позові просить поділити житловий будинок з прибудинковими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Для встановлення технічної можливості поділу житлового будинку з прибудинковими спорудами позивачка просить призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу. Також у позові просить встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , площею 1363 кв.м., з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні. Для встановлення технічної можливості виділення у особисте користування частини земельної ділянки кожному із співвласників житлового будинку з прибудинковими спорудами призначити по справі судову земельно-технічну експертизу.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.02.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку, встановлення порядку користування земельною ділянкою залишено без руху. Запропоновано позивачу в 3 денний строк з дня отримання копії ухвали усунути вказані недоліки, а саме: доплатити судовий збір у сумі 13 928, 80 грн та надати суду документ, що підтверджує його сплату.
Ухвалою  Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.03.2025 було виправлено описку в ухвалі Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.02.2025 в абзаці першому резолютивної частини ухвали.
В обґрунтування ухвали суд послався на те, що позивачкою у позовній заяві заявлено вимоги майнового та немайнового характеру та додано дві квитанції про сплату судового збору в сумі 1211, 20 грн кожна. При цьому, позивачка зазначає ціну позову – 97 192 грн, виходячи із вартості житлового будинку, визначеної на підставі експлікації до генерального плану (схеми), що є в технічному паспорті на житловий будинок станом на 02.06.2005. Разом з тим, судом встановлено з сайтів оголошень, які містяться в мережі Інтернет, що вартість аналогічного нерухомого майна в м. Чернігові на даний час є значно вищою. У зв`язку з чим місцевий суд дійшов висновку, що визначена позивачкою ціна позову є значно заниженою та не відповідає дійсній ринковій вартості. Судом, враховуючи середню ринкову вартість одного квадратного метра житлового приміщення в м. Чернігові в розмірі 27 000 грн та площу приміщень будинку, вартість 3/4 частки, яку просить виділити позивачка, визначено, що вартість складає 5 216 400 грн. Таким чином, з урахуванням сплаченого судового збору частково, місцевим судом визначено, що позивачці необхідно доплатити судовий збір у сумі 13 928, 80 грн (15 140 грн – 1211, 20 грн).
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.02.2025 в частині визначення розміру судових витрат, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зобов`язати ОСОБА_1 доплатити судовий збір в частині заявлених позовних вимог майнового характеру у розмірі, визначеному після проведення судової будівельно-технічної експертизи та встановлення дійсної ринкової вартості житлового будинку із надвірними спорудами, до початку проведення судових дебатів.
В обґрунтування апеляційної скарги заявниця посилається на те, що оскаржувана ухвала суду в частині визначення ціни позову не відповідає вимогам чинного законодавства.
Зазначає, що позивачкою було визначено ціну позову в частині позовних вимог щодо поділу домогосподарства, а саме 3/4 частини належних їй будинку та прибудинкових споруд за адресою: АДРЕСА_1 , виходячи із вартості житлового будинку, вказаної в експлікації до генерального плану (схеми), що є в технічному плані на житловий будинок станом на 02.06.2005 у розмірі 97 192 грн.
Крім того, позивачкою в позові заявлено клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи відносно можливих варіантів поділу будинку та прибудинкових споруд, за наслідками проведення якої експертом було б проведено оціночну вартість житлового будинку та споруд станом на день виготовлення експертного висновку, та на підставі експертної оцінки нерухомості можна б було встановити реальну її вартість та зобов`язати позивачку доплатити судовий збір. Проте суд визначив ціну позову, врахувавши при цьому середню ринкову вартість одного квадратного метра житлового приміщення в м. Чернігові в розмірі 27 000 грн, а вартість 3/4 частки будинку у розмірі 5 216 400 грн у зв`язку з чим зобов`язано ухвалою суду доплатити судовий збір у сумі 13 928, 80 грн. Отже судом першої Інстанції самостійно визначено судовий збір у максимальному розмірі (5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), без належних на те правових підстав.
У скарзі заявниця посилається, що при визначенні ціни позову судом не враховано, що позивачка є пенсіонером за віком та отримує пенсію у розмірі 3 813,09 грн щомісячно, що є єдиним фінансовим джерелом за рахунок якого вона існує, сплачую комунальні послуги, купує продукти харчування, ліки. Разом з тим, скаржниця погоджується доплатити судовий збір після проведення судової будівельно-технічної експертизи до початку проведення судових дебатів.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України  учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За вимогами п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Судом встановлено, що у лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку, встановлення порядку користування земельною ділянкою. У позові просить поділити житловий будинок з прибудинковими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Для встановлення технічної можливості поділу житлового будинку з прибудинковими спорудами позивачка просить призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу. Також у позові просить встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , площею 1363 кв.м., з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні. Для встановлення технічної можливості виділення у особисте користування частини земельної ділянки кожному із співвласників житлового будинку з прибудинковими спорудами призначити по справі судову земельно-технічну експертизу.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.02.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку, встановлення порядку користування земельною ділянкою залишено без руху. Запропоновано позивачу в 3 денний строк з дня отримання копії ухвали усунути вказані недоліки, а саме: доплатити судовий збір у сумі 13 928, 80 грн та надати суду документ, що підтверджує його сплату.
В обґрунтування підстав для залишення позовної заяви без руху суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою у позовній заяві заявлено вимоги майнового та немайнового характеру та додано дві квитанції про сплату судового збору в сумі 1211, 20 грн кожна. При цьому, позивачка зазначає ціну позову – 97 192 грн, виходячи із вартості житлового будинку, визначеної на підставі експлікації до генерального плану (схеми), що є в технічному паспорті на житловий будинок станом на 02.06.2005. Разом з тим, судом встановлено з сайтів оголошень, які містяться в мережі Інтернет, що вартість аналогічного нерухомого майна в м. Чернігові на даний час є значно вищою. У зв`язку з чим місцевий суд дійшов висновку, що визначена позивачкою ціна позову є значно заниженою та не відповідає дійсній ринковій вартості. Судом, враховуючи середню ринкову вартість одного квадратного метра житлового приміщення в м. Чернігові в розмірі 27 000 грн та площу приміщень будинку, вартість 3/4 частки, яку просить виділити позивач, визначено, що вартість складає 5 216 400 грн. Таким чином, з урахуванням сплаченого судового збору частково, місцевим судом визначено, що позивачці необхідно доплатити судовий збір у сумі 13 928, 80 грн (15 140 грн – 1211, 20 грн).
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Право на пред`явлення позову - це право особи звернутися до суду з позовом про захист порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку визначеному ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, усі судові процедури повинні бути справедливими.
Згідно до абз. 1 ч. ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
В порядку вирішення судом питання про відкриття провадження у справі суд перевіряє позовну заяву на відповідність вимогами, передбаченим ст. ст. 175, 177 ЦПК України.
Формальний підхід при вирішенні питання прийняття до розгляду позову (заяви) та відкриття провадження у справі є неприпустимим.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що звертаючись до суду з позовом позивачкою було визначено ціну позову в частині позовних вимог щодо поділу домогосподарства, а саме 3/4 частини належних їй будинку та прибудинкових споруд за адресою: АДРЕСА_1 , виходячи із вартості житлового будинку, вказаної в експлікації до генерального плану (схеми), що є в технічному плані на житловий будинок станом на 02.06.2005 у розмірі 97 192 грн, який було приєднано до позовної заяви (а.с. 17-27). 
Виходячи з заявлених позовних вимог позивачкою було сплачено судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру в розмірі по 1 211, 20 грн за кожну та приєднано оригінали квитанцій до позову (а.с. 1, 2).
Крім того, позивачкою в позові заявлено клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи відносно можливих варіантів поділу будинку та прибудинкових споруд, за наслідками проведення якої експертом було б проведено оціночну вартість житлового будинку та споруд станом на день виготовлення експертного висновку, на підставі експертної оцінки нерухомості місцевим судом можна було б встановити реальну її вартість та зобов`язати позивачку доплатити судовий збір.
У зв`язку з цим, викладені в апеляційній скарзі доводи позивачки, колегія суддів визнає такими, що заслуговують на увагу.
Частина 2 статті 176 ЦПК України визначає, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.
Отже остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, й суми судового збору здійснюється судом на підставі поданих учасниками судового процесу доказів. Такі обставини є предметом доказування.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/19980/20 дійшов висновку, що якщо на момент пред`явлення позову встановити точну дійсну ціну позову неможливо, і суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, не має права зобов`язувати позивача доплачувати суму судового збору та постановляти ухвалу про залишення позову без руху відповідно до частини 11 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, а має встановити ціну позову при розгляді справи та здійснити розгляд справи по суті, і відповідно до статті 129 цього Кодексу розподілити судові витрати за результатами такого розгляду, зокрема, стягнувши недоплачений судовий збір (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у справі від 19.10.2021 у справі № 918/188/21).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що в резолютивній частині оскаржуваної ухвали суду зазначені прізвища осіб — ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якості позивача та відповідача, які не мають жодного відношення до справи, слід зазначити, що ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.03.2025 виправлено описку в ухвалі судді Деснянського районного суду м. Чернігова Маринченко О.А. від 18.02.2025 в справі № 750/2099/25 (провадження № 2/750/1212/25), зазначивши в абзаці першому резолютивної частини ухвали «Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку, встановлення порядку користування земельною ділянкою - залишити без руху», замість «Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку, встановлення порядку користування земельною ділянкою - залишити без руху» (а.с. 48-49).
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.02.2025 прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, відтак підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 379 ч. 1 п. 4, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                         У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 18 лютого 2025 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Судове рішення у повному обсязі складено 03.04.2025.
Головуючий                                                         Судді: