ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/240/25  Номер провадження 33/814/522/25	Головуючий у 1-й інстанції Самойленко Л. М.  Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Трембача В.В. подану в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Семенівського районного суду Полтавської області від 20 березня 2025 року, 
В С Т А Н О В И В:
Цією постановою
ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, 

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 130, ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП та з урахуванням ч.2 ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави 605,60 гривень. 
Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 22.02.2025 року о 00 год 00 хв по вулиці Шевченка в с.Василівка Кременчуцького району Полтавської області керував транспортним засобом ІЖ Москвич, д.н.з. НОМЕР_1 , та після скоєної дорожньо-транспортної пригоди за його участю до проведення медичного огляду вживав алкоголь, чим порушив Правила дорожнього руху. 
Також ОСОБА_1 22.02.2024 о 00 год 00 хв по вулиці Шевченка в с.Василівка Кременчуцького району Полтавської області керував, керуючи автомобілем ІЖ 412 "Москвич", д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечного бокового інтервалу та не впоравшись з керуванням, здійснив наїзд на електроопору, внаслідок чого автомобіль та електроопора отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Тілесних ушкоджень ніхто не отримав. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху.
Крім того, ОСОБА_1 22.02.2024 о 00 год 00 по вулиці Шевченка в с.Василівка Кременчуцького району Полтавської області керуючи автомобілем ІЖ 412 "Москвич", д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив наїзд на електроопору, після чого залишив місце пригоди.
Адвокат Трембач В.В. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що у справі відсутні докази того, що ОСОБА_1 22.02.2025 року вживав алкогольні напої після дорожньо-транспортної пригоди з його участю або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння. 
Вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП є недоведеною. Поясненнями свідків та відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції даний факт спростовуються.
Одночасно в апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Семенівського районного суду Полтавської області, поважність причини пропуску пов`язує з ознайомленням з повним текстом постанови лише 24.03.2025 року, тобто після забезпечення загального доступу.
Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
Як встановлено апеляційним судом, адвокат Трембач В.В. участі в судовому засіданні суду першої інстанції не приймав.
Даних про отримання адвокатом Трембачем В.В. копії постанив матеріали справи не містять.
Як убачається з апеляційної скарги, адвокат вказує про ознайомлення з повним текстом постанови лише 24 березня 2025 року. 
Матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи.
Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді Семенівського районного суду Полтавської області від 20 березня 2025 року є поважними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи адвокат участі у суді першої інстанції не брав, з постановою судді ознайомився лише 24 березня 2025 року, строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, а тому з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за необхідне поновити адвокату Трембачу В.В. строк на апеляційне оскарження постанови.
24 квітня 2025 року від адвоката Трембача В.В. до Полтавського апеляційного суду надійшло клопотання про проведення апеляційного розгляду без його участі. 
ОСОБА_1 та його адвокат Трембач В.В. будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце судового розгляду, у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, заяв, клопотань про відкладення не надсилали, за таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити за відсутності учасників справи.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу наступних висновків.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом. За змістом ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Таким чином, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є доведення об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони правопорушення.
Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди та подальше залишення місця пригоди ОСОБА_1 не заперечується.
З матеріалів справи вбачається, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 130, ст.124, ст. 122-4 КУпАП, за вказаних у постанові обставин, є обґрунтованими, оскільки підтверджуються сукупністю доказів у даній справі.
Дії ОСОБА_1 за ознаками ч. 4 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП кваліфіковано правильно.
Суд першої інстанції, з урахуванням положень ч.2 ст.36 КУпАП, правильно визначив стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, за ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Дані висновки суду першої інстанції в апеляційній скарзі спростовані не були.
Твердження апелянта про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі, є безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до диспозиції ч.4 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність, окрім іншого, настає у разі вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником) до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП підтверджується дослідженими судом першої інстанції та наведеними у постанові суду доказами, які були перевірені судом апеляційної інстанції.
Апеляційний суд розцінює доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вживав спиртних напоїв вдома після дорожньо-транспортної пригоди, як обраний спосіб захисту, з метою уникнення від відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Матеріалами справи доведена вина ОСОБА_1 саме за ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Як убачається з матеріалів провадження, працівниками поліції у ході прибуття на місце виклику здійснено збір інформації шляхом проведення допиту свідка ОСОБА_2 , яка вказувала про керування ОСОБА_1 транспортним засобом та вчинення саме ним дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного сп`яніння.
З відеозапису події вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факту вживання алкогольних напоїв після того, як приїхав, тобто після дорожньо-транспортної пригоди. 
Під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що сів за кермо у стані алкогольного сп`яніння, вчинив дорожньо-транспортну пригоду та залишив місце пригоди. Перебуваючи вдома вживав алкоголь до приїзду працівників поліції.
Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вживанні алкогольних напоїв після вчинення дорожньо-транспортної пригоди при обставинах, наведених у протоколі про адміністративне правопорушення, та порушенні ним вимог 2.10 є) Правил дорожнього руху України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП. 
Доводи викладені в апеляційній скарзі про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки він не вживав спиртні напої, є безпідставними та спростовуються дослідженими та правильно оціненими доказами.
Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.
Доводи апелянта про неповноту та однобічність судового розгляду судом першої інстанції, вважаю безпідставними, оскільки матеріали справи зазначені обставини не підтверджують.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.
За таких обставин апеляційний суд не знаходить підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, як про це вказано в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити адвокату Трембачу В.В. строк на апеляційне оскарження постанови судді Семенівського районного суду Полтавської області від 20 березня 2025 року.
Апеляційну скаргу адвоката Трембача В.В. подану в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Семенівського районного суду Полтавської області від 20 березня 2025 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                       В.М. Герасименко