УХВАЛА

20 травня 2025 року 
м. Київ

справа №320/22678/23
адміністративне провадження № К/990/16993/25  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Тацій Л.В.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Стеценка С.Г., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2025 у справі №320/22678/23 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, Пенсійного фонду України, у якому просила: відмінити рішення ГУ ПФУ №2600-0308-8/120166 від 15.06.2023, поновити виплатити пенсію позивачці, виплатити гроші, які вона не отримувала весь період часу, починаючи з 2014 року; відмінити рішення ПФУ №30369-31066/К-2600/23 від 10.08.2023 та виплатити позивачці недоотриману з 2014 року пенсію її покійного чоловіка ОСОБА_3 .
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18.06.2024 у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18.06.2024, ОСОБА_1 звернулась до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.06.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2025 закрито апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 305 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2025.
Ухвалою Верховного Суду від 30.04.2024 касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2025 у справі №320/22678/23 залишено без руху, надано строк на усунення недоліків шляхом надання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження, підтвердивши поважність причин пропуску такого строку належними доказами; документу на підтвердження доплати судового збору у сумі 605,60 грн.
Відповідно до даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ухвала Верховного Суду від 30.04.2025 про залишення касаційної скарги без руху вручена ОСОБА_1 06.05.2025, отже, останнім днем для усунення недоліків касаційної скарги було 16.05.2024.
В межах встановленого строку на усунення недоліків заявниця на виконання вказаної ухвали надіслала касаційну скаргу (виправлену) з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2025 та документ на підтвердження доплати судового збору.
Надаючи оцінку поважності вказаних заявницею підстав пропуску процесуального строку, Суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
За правилами частини четвертої статті 332 КАС України розгляд заяви особи про поновлення строку на касаційне оскарження здійснюється колегією суддів суду касаційної інстанції, склад якої визначений у порядку, встановленому статтею 31 КАС України.
Відповідно до частин першої та другої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Частина третя статті 329 КАС України визначає, що строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Як вбачається з відомостей, наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень та матеріалів касаційної скарги, оскаржувану ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду постановлено 21.01.2025 (повний текст виготовлено 22.01.2025), отже останнім днем встановленого процесуального строку на касаційне оскарження вказаної ухвали було 21.02.2025.
Відповідно до даних конверту касаційна скарга подана (здана на пошту) 19.04.2025, тобто після закінчення строків, встановлених статтею 329 КАС України.
Обґрунтовуючи поважність підстав пропуску строку на касаційне оскарження, заявниця зазначає, що має сімейні проблеми та викладає обставини, пов`язані з кримінальним провадженням та перераховує дати судових засідань у цих кримінальних провадженнях, в яких заявниця приймає участь. В решті надісланих матеріалів виражає незгоду із оскаржуваною ухвалою.
З огляду на такі доводи колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку касаційного оскарження, а також належного оформлення касаційної скарги. Для цього особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03).
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, пункт 109 рішення від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
Стосовно доводів скаржниці щодо її участі у судових засідань у кримінальному провадженні, пов`язаному з її особистими сімейними проблемами, колегія суддів зазначає, що такі не свідчать про наявність об`єктивних перешкод у скаржника для своєчасної реалізації права на оскарження судових рішень у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, оскільки, не вказують на наявність обставин, що унеможливили оскарження вказаної ухвали, та не позбавляють її обов`язку дотримуватися процесуальних строків, передбачених КАС України.
Колегія суддів зазначає, що неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку скаржниці, виникнення організаційних складнощів, які спричинили пропущення строку на касаційне оскарження є суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, що настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків. Слід зазначити, що сторона у справі зобов`язана в розумні строки цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Отже, зазначені скаржницею в заяві про поновлення строку на касаційне оскарження доводи не свідчать про наявність об`єктивно непереборних обставин, які б перешкоджали своєчасному оскарженню судового рішення у цій справі та не підтверджені належними доказами.
Таким чином, вказані скаржницею причини пропуску строку касаційного оскарження не дають підстав для висновку про наявність об`єктивних непереборних обставин, які б перешкоджали своєчасному оскарженню судових рішень у цій справі, а свідчать про пропуск строку із суб`єктивних причин, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні заяви про поновлення строку на касаційне оскарження.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
Тому, у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись статтями 333, 359 КАС України, Суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2025 у справі №320/22678/23.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2025 у справі №320/22678/23 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити заявникові в порядку, встановленому статтею 251 КАС України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                            Л.В. Тацій
Суддя                                                                                С.Г. Стеценко
Суддя                                                                                Т.Г. Стрелець