ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" квітня 2025 р.           Справа№ 910/6476/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Михальської Ю.Б.
суддів:            Тищенко А.І. 
          Іоннікової І.А. 

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.
за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 01.04.2025,

розглянувши апеляційну скаргу  Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд»
на додаткове рішення Господарського суду міста Києва  від 04.11.2024
у справі №910/6476/24 (суддя Т.Ю.Кирилюк)
за позовом       Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Данченко, 34»
до             Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд»
та             Товариства з обмеженою відповідальністю «Прес Груп Трейд»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гречана Руслана Тарасівна.
про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.10.2024 у справі №910/6476/24 позов задоволено частково.
Витребувано у Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Данченко, 34» приміщення котельні №5 загальною площею 143,5 квадратних метри розташованого за адресою: місто Київ, вулиця Данченка, 34.
Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Прес Груп Трейд» на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Данченко, 34» котельне обладнання, що встановлене та змонтоване в прибудові до житлового будинку 34 по вулиці Данченка у місті Києві згідно переліку, визначеного укладеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго Сервіс Груп» та Приватним акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд» договором №1-21/0 від 21.08.2021.
Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Данченко, 34» 10 661,15 грн витрат зі сплати судового збору.
Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прес Груп Трейд» на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Данченко, 34» 28 150,81 грн витрат зі сплати судового збору.
В іншому у задоволенні позову відмовлено.
При ухваленні даного рішення судом першої інстанції не було вирішено питання інших судових витрат позивача, крім витрат на сплату судового збору.
Так, 14.10.2024 позивачем сформовано в підсистемі «Електронний суд» клопотання про долучення доказів витрат на правничу допомогу: копій платіжних інструкцій №129 від 23.05.2024 (сума - 17  000,00 грн), №198 від 12.08.2024 (сума - 18  000,00 грн.) та №238 від 27.09.2024 (сума - 4  000,00 грн.). Крім того, позивачем долучено копію договору про надання адвокатських послуг та акти їх приймання-передачі №1 та №2.
21.10.2024 через підсистему «Електронний суд» позивач додатково подав клопотання про долучення до матеріалів справи доказів витрат на правничу допомогу: акт приймання-передачі послуг №3 від 27.09.2024 на суму 4  000,00 грн та акт приймання-передачі послуг №4 від 17.10.2024 на суму 4  000,00 грн.
Крім того, позивачем додано до клопотання від 21.10.2024 копію договору про виготовлення експертного висновку та платіжну інструкцію №151 від 11.06.2024 (оплата вартості експертного дослідження - 28  400,00 грн).
30.10.2024 через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, мотивоване тим, що заявлена позивачем сума відшкодування є завищеною.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва   від 04.11.2024 у справі №910/6476/24     присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Данченко, 34» 15 106,22 грн витрат на послуги адвоката та 9   977,13 грн витрат на проведення експертизи.
Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прес Груп Трейд» на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Данченко, 34» 24 781,82 грн витрат на послуги адвоката та 16 367,53 грн витрат на проведення експертизи.
Приймаючи додаткове рішення, суд на підставі поданих позивачем доказів встановив, що за наслідками розгляду справи позивачу були надані послуги з правничої (правової) допомоги на суму 43  000,00 грн, а також позивачем були понесені витрати у розмірі 28  400,00 грн на проведення експертного дослідження. Позивачем за висновками суду доведено поза розумним сумнівом пов`язаність понесених ним витрат з розглядом справи, їх обґрунтованість та співмірність. У той же час, з урахуванням пропорційності відшкодування відносно задоволених вимог, позивач у даному випадку має право отримати від відповідачів часткову компенсацію 39  888,04 грн витрат на послуги адвоката та 26 344,66 грн витрат на оплату вартості експертизи. У свою чергу, компенсація судових витрат позивача розподіляється судом серед відповідачів пропорційно задоволеним вимогам наступним чином: відповідач-1 має компенсувати позивачу 15  106,22 грн витрат на послуги адвоката та 9  977,13 грн витрат на проведення експертизи;  відповідач-2 - 24  781,82 грн адвокатських витрат та 16  367,53 грн витрат на проведення експертизи.
Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, 23.11.2024 Приватне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить додаткове рішення Господарського суду міста Києва   від 04.11.2024 скасувати в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Данченко, 34» 15 106,22 грн витрат на послуги адвоката та 9   977,13 грн витрат на проведення експертизи.
Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача-1 зводяться до того, що судові витрати, присуджені до стягнення з відповідача-1, є завищеними, оскільки даний спір не є складним, не потребує багато витраченого часу, тобто заявлена сума не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат в нинішніх умовах війни та складності ведення господарської діяльності підприємств. Компанія просила надати правову оцінку заявленому розміру витрат та зменшити їх, однак суд першої інстанції не врахував клопотання відповідача-1 про зменшення витрат на правову допомогу.
Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (суді-доповідачу) (складу суду) від 25.11.2024 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва   від 04.11.2024 у справі №910/6476/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Коробенко Г.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва   від 04.11.2024 у справі №910/6476/24, призначено до розгляду апеляційну скаргу на 30.01.2025.
У зв`язку із перебуванням судді Коробенка Г.П., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, з 28.01.2025 на лікарняному, розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/393/25 від 29.01.2025 призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 29.01.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва     від 04.11.2024 у справі №910/6476/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Іоннікова І.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2025 прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва     від 04.11.2024 у справі №910/6476/24 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Іоннікова І.А., призначено до розгляду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва     від 04.11.2024 у справі №910/6476/24 на 04.03.2025.
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач 29.01.2025 через підсистему «Електронний суд» подав до Північного апеляційного господарського суду письмові пояснення на апеляційну скаргу, в яких просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Інші учасники справи письмових відзивів на апеляційну скаргу суду не подали, що у відповідності до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
У судове засідання, призначене на 04.03.2025, з`явився представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Данченко, 34».
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Враховуючи те, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта і є його невід`ємною складовою, а ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2025 відкладено розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.10.2024 у справі №910/6476/24, колегія суддів також дійшла висновку про необхідність відкладення розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва     від 04.11.2024 у даній справі на 01.04.2025, про що постановила ухвалу від 04.03.2025.
У судове засідання 01.04.2025 з`явився представник позивача.
Представники відповідачів та третьої особи у судове засідання 01.04.2025 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Згідно з частиною 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Згідно з частинами 3, 7  статті 120 Господарського процесуального кодексу України  виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
За змістом пунктів 2-4 частини 6  статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
У матеріалах справи містяться довідки про доставлення копій ухвал суду в даній справі до електронних кабінетів відповідача-1 та його представника, а також повідомлення про вручення поштових відправлень третій особі та поштові повернення з відмітками «адресат відсутній» з адреси відповідача-2.
Ураховуючи зміст вищенаведених правових норм, колегія суддів зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, не вручення під час доставки, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Таким чином, судом апеляційної інстанції вживались усі дії задля належного повідомлення відповідача-2 про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги на додаткове рішення суду в даній справі. При цьому, явка представників учасників судового процесу в судове засідання обов`язковою не визнавалась.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги на додаткове рішення суду без участі представників відповідачів та третьої особи, які про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялись судом належним чином.
Позивач у судовому засіданні 01.04.2025 заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача-1, просив оскаржене додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін, а вимоги апеляційної скарги без задоволення.
У судовому засіданні 01.04.2025 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.
У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті додаткового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача-1 не підлягає задоволенню, а додаткове рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін із таких підстав.
Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (частина 5 статті 244 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі  статтею 123 Господарського процесуального кодексу України  судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
За змістом  статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»  договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»  гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин, помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3  статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частин 1, 2  статті 126 Господарського процесуального кодексу України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8  статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3  статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Зміст цієї норми може тлумачитися розширено, зокрема як те, що детальний опис робіт (наданих послуг) може міститися як в окремо оформленому документі, поданому стороною до суду, так і в інших наданих стороною доказах. Подання стороною доказів, що містять у собі детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, є таким, що відповідає положенням частин другої та третьої статті  126  та частини восьмої статті  129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом яких сторони мають подати суду докази в підтвердження факту понесення судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру.
Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 19.11.2021 у справі №910/4317/21.
Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України  розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі  статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
У разі недотримання вимог частини 4  статті 126 Господарського процесуального кодексу України  суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6  статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас, колегія суддів наголошує, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9  статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/353/19.
Судом установлено, що в позовній заяві позивачем наведено орієнтовний розрахунок суми судових витрат позивача на професійну правничу допомогу в даній справі, розмір якого в суді першої інстанції становить 91  500,00 грн.
Також у позовній заяві позивачем зазначено, що для здобуття доказів у справі та з метою подальшого проведення експертизи у справі представник позивача звернувся до відповідача-1 з адвокатським запитом, в яких просив надати технічних план будинку та котельні №5 з експлікацією. Докази, здобуті у якості відповіді на адвокатські запити, а також експертний висновок, будуть подані до суду додатково, після отримання відповідних документів (технічного плану (паспорту) на будинок та котельню).
Експертний висновок був поданий до суду 22.07.2024.
14.10.2024 позивачем сформовано в підсистемі «Електронний суд» клопотання про долучення доказів витрат на правничу допомогу: копій Договору про надання правничої (правової) допомоги №Д34 від 26.04.2024, додаткової угоди №1 до Договору №Д34 від 26.04.2024, акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 23.05.2024 за Договором №Д34 від 26.04.2024, акту №2 приймання-передачі наданих послуг від 13.08.2024 за Договором №Д34 від 26.04.2024, ордеру серії АА №1448059 на представництво інтересів ОСББ «Данченко, 34» у Господарському суді міста Києва адвокатом Драган Я.С., платіжних інструкцій №129 від 23.05.2024 (сума - 17  000,00 грн), №198 від 12.08.2024 (сума - 18  000,00 грн) та №238 від 27.09.2024 (сума - 4  000,00 грн). 
Як підтверджується протоколом судового засідання від 15.10.2024, представник позивача до закінчення судових дебатів заявив усне клопотання про намір подати до суду заяву про ухвалення додаткового рішення відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Після прийняття судом першої інстанції 15.10.2024 основного судового рішення позивач 21.10.2024, тобто у строк, встановлений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (враховуючи, що 19-20.10.2024 вихідні дні), додатково подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів витрат на правничу допомогу, а саме: копій акту приймання-передачі послуг №3 від 27.09.2024 за Договором №Д34 від 26.04.2024 на суму 4  000,00 грн та акту приймання-передачі послуг №4 від 17.10.2024 за Договором №Д34 від 26.04.2024 на суму 4  000,00 грн.
Крім того, позивачем до клопотання від 21.10.2024 долучено копії договору №Д34 від 28.05.2024 про надання послуг з виготовлення експертного висновку, акту №Д34 виконаних робіт, наданих послуг від 05.07.2024, платіжної інструкції №151 від 11.06.2024 (оплата вартості експертного дослідження - 28  400,00 грн).
Із долучених позивачем до матеріалів справи доказів судом установлено таке.
26.04.2024 між ОСББ «Данченко, 34» (клієнт) та адвокатом Драган Яною Сергіївною (адвокат) укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №Д34 (далі, Договір №Д34), згідно з пунктом 1.1. якого адвокат зобов`язується надати клієнту правничу (правову) допомогу з будь-яких питань.
У пункті 1.2. Договору №Д34 наведено не виключний перелік дій, що адвокат має право здійснювати у межах укладеного договору.
Розмір гонорару адвоката визначається з розрахунку вартості послуг або додаткових угодах до договору, що є невід`ємною частиною договору. Не входять до розміру гонорару адвоката та оплачуються додатково: судовий збір, державне мито, оплата за проїзд, оплата послуг нотаріуса, оплата послуг перекладача, оплата послуг експерта та інші додаткові витрати, що необхідні для надання належної правової допомоги клієнту (пункт 4.2. Договору №Д34).
Згідно з укладеною між адвокатом та клієнтом додатковою угодою №1 до Договору №Д34 від 26.04.2024 сторони домовились про види та вартість послуг адвоката.
Так, зокрема, вивчення матеріалів справи - 2  500,00 грн, підготовка позовної заяви - 13  000,00 грн, підготовка клопотання - 1  500,00 грн, підготовка відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив, письмових пояснень - 10  000,00 грн/документ, представництво інтересів в суді першої інстанції у цивільній чи господарській справі - 4  000,00 грн/судодень, апеляційна скарга або відзив на апеляційну скаргу - 15  000,00 грн/документ, представництво інтересів в апеляційному суді - 4  000,00 грн/судодень, касаційна скарга або відзив на касаційну скаргу - 20  000,00 грн/документ, юридична консультація - 1  000,00 грн/година, підготовка адвокатського запиту - 1  500,00 грн/документ.
Згідно з підписаним між адвокатом та клієнтом актом №1 приймання-передачі наданих послуг від 23.05.2024 за Договором №Д34 від 26.04.2024 адвокат передав, а клієнт прийняв та оплатив такі замовлені послуги: адвокатські послуги по вивченню матеріалів справи для підготовки позовної заяви - 2  500,00 грн; адвокатські послуги з підготовки позовної заяви по витребуванню із чужого незаконного володіння нежитлових приміщень (котелень) та скасування реєстраційного запису - 13  000,00 грн; адвокатський запит про витребування реєстраційної справи у нотаріуса - 1  500,00 грн.
Відповідно до підписаного між адвокатом та клієнтом акту №2 приймання-передачі наданих послуг від 13.08.2024 за Договором №Д34 від 26.04.2024 адвокат передав, а клієнт прийняв та оплатив такі замовлені послуги: адвокатські послуги із підготовки письмових пояснень - 10  000,00 грн; представництво в суді 23.07.2024 - 4000,00 грн, представництво в суді 13.08.2024 - 4000,00 грн.
Згідно з підписаним між адвокатом та клієнтом актом №3 приймання-передачі наданих послуг від 27.09.2024 за Договором №Д34 від 26.04.2024 адвокат передав, а клієнт прийняв та оплатив такі замовлені послуги: представництво в суді 27.09.2024 - 4000,00 грн.
Згідно з підписаним між адвокатом та клієнтом актом №4 приймання-передачі наданих послуг від 17.10.2024 за Договором №Д34 від 26.04.2024 адвокат передав, а клієнт прийняв та оплатив такі замовлені послуги: представництво в суді 15.10.2024 - 4000,00 грн.
Усі вищеперелічені акти підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень.
Клієнт згідно з платіжними інструкціями №129 від 23.05.2024 (сума - 17  000,00 грн), №198 від 12.08.2024 (сума - 18  000,00 грн) та №238 від 27.09.2024 (сума - 4  000,00 грн) сплатив адвокату за адвокатські послуги загальну суму 39  000,00 грн.
Вищевказаними документами підтверджується факт понесення позивачем витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 43  000,00 грн, 39  000,00 грн з яких є оплаченими.
При цьому, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2  статті 126 Господарського процесуального кодексу України). 
Аналогічну правову позицію викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, висновки якої враховуються судом згідно частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України.
Водночас, колегія суддів, враховуючи правову позицію, викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, зазначає, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
Як уже наголошувалось, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на послуги адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9  статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Так, 30.10.2024 через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду міста Києва від відповідача-1 надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, мотивоване тим, що заявлена позивачем сума відшкодування є завищеною.
Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що клопотання відповідача-1 не містить жодних обґрунтованих доводів щодо неспівмірності заявлених до стягнення витрат обсягу фактично наданих послуг, непропорційності цих витрат до предмета спору, невідповідності їх критерію розумності.
У клопотанні відповідач-1 наводить лише загальні норми та судову практику, без прив`язки до того, чому саме витрати позивача в даній справі на професійну правничу допомогу є завищеними.
Аналогічним чином відповідач-1 не надає доказів на підтвердження неспівмірності заявлених до стягнення позивачем витрат на правничу допомогу обсягу фактично наданих послуг й в апеляційній скарзі.
Отже, такі доводи скаржника ґрунтуються виключного на його припущеннях, у той час, як саме на сторону, що заявляє клопотання про зменшення відповідних витрат, покладено обов`язок доведення їх неспівмірності.
Колегія суддів, у свою чергу, дослідивши матеріали справи та оцінюючи надані позивачем до заяви про ухвалення додаткового судового рішення докази, встановила, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу належним чином підтверджений, обґрунтований та пропорційний до предмета спору.
Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідачів витрат за проведення експертного дослідження у розмірі 28  400,00 грн суд зазначає таке.
Відповідно до частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
Статтею 127 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Так, як вбачається з наданих позивачем доказів, 28.05.2024 між ТОВ «Науково-технічний центр «Будівельна експертиза» та ОСББ «Данченко, 34» укладено договір №Д34 про надання послуг з виготовлення експертного висновку.
Згідно з підписаним між ТОВ «Науково-технічний центр «Будівельна експертиза» та ОСББ «Данченко, 34» актом №Д34 виконаних робіт, наданих послуг від 05.07.2024 вартість проведених експертних досліджень становить 28  400,00 грн.
Відповідно до платіжної інструкції №151 від 11.06.2024 позивач повністю сплатив ТОВ «Науково-технічний центр «Будівельна експертиза» оплату за проведення експертного дослідження у розмірі 28  400,00 грн.
Отже, факт понесення позивачем витрат на проведення експертного дослідження в суді першої інстанції на суму 28  400,00 грн підтверджений матеріалами справи.
При цьому суд, вирішуючи спір у справі №910/6476/24 по суті, взяв до уваги як доказ наданий ТОВ «Науково-технічний центр «Будівельна експертиза» висновок судового експерта №233 від 05.07.2024, отже, такі витрати позивача пов`язані з розглядом справи та були необхідними задля доведення обставин приналежності спірного майна до допоміжних приміщень багатоквартирного будинку.
Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України   інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються   у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із урахуванням пропорційності відшкодування відносно задоволених вимог місцевий господарський суд вірно зазначив, що позивач у даному випадку має право отримати від відповідачів часткову компенсацію 39  888,04 грн витрат на послуги адвоката та 26 344,66 грн витрат на оплату вартості експертизи.
У свою чергу, компенсація судових витрат позивача розподіляється судом серед відповідачів пропорційно задоволеним вимогам.
Так, до стягнення з відповідача-1 на користь позивача суд, керуючись частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, присудив 15  106,22 грн витрат на послуги адвоката та 9  977,13 грн витрат на проведення експертизи.
Правомірність таких висновків суду відповідачем-1 в апеляційній скарзі не спростована.
Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Доводи апеляційної скарги відповідача-1 не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для зміни чи скасування додаткового рішення місцевого господарського суду в частині стягнення судових витрат з відповідача-1. 
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає додаткове рішення суду у даній справі в оскаржуваній частині обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.  
Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 у справі №910/6476/24 залишити без задоволення.
Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2024 у справі №910/6476/24 залишити без змін.
Матеріали справи №910/6476/24 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст постанови складено та підписано 28.04.2025.

Головуючий суддя                                                            Ю.Б. Михальська 

Судді                                                                                А.І. Тищенко

                                                                                І.А. Іоннікова