П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року                                                                                         місто Київ  
 
                                                                                                  справа № 225/3645/20
провадження № 22-ц/824/1985/2025    
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.,
 
сторони :
позивач -  Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Укргазбанк»
відповідач - ОСОБА_1 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства  «Акціонерний банк «Укргазбанк» 
 
на рішення Києво-Святошинського  районного суду Київської області від 2 липня 2024 року та додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 жовтня 2024 року, ухвалені у складі судді Пінкевич Н.С.,
 
В С Т А Н О В И В :
 
У липні 2020 року  позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся  до суду з позовом до  відповідача  ОСОБА_1 про  стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 20932,76 доларів США.
Позов обґрунтовано тим, що  між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2203/730 від 10.12.2007, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати відповідачеві грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором.
За умовами договору  сума кредиту становить 23000 доларів США, процентна ставка за користування кредитом 12,5% річних, яка нараховується на залишок простроченої заборгованості - процентна ставка, визначена у п.1.1 кредитного договору, збільше на 1%, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості (п.3.1.9 договору); строк повернення кредитних коштів до  09.12.2019 ( п.1.1 кредитного договору).
Банк виконав свої договірні зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти.
В свою чергу відповідач не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором та не повернув кредитні кошти у визначений кредитним договором строк.
Станом на 07.05.2020 загальна сума заборгованості, що стягуються банком, становить 20932,76 доларів США та складається з: 11658,91 доларів США - заборгованість по кредиту прострочена; 9273,85 доларів США - заборгованість по процентах прострочена.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив  стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 2 липня 2024  року відмовлено ПАТ АТ Укргазбанк у задоволенні позову.
Додатковим рішенням від 8 жовтня 2024 року  стягнуто з ПАТ «Укргазбанк»  на користь ОСОБА_1   сума сплаченого судового збору у розмірі 12561,23 грн.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням,  представник ПАТ АБ «Укргазбанк» подав апеляційну скаргу, в який просив  рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
 Зокрема, зазначає, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня,  та є підтвердженням виконаних за день операцій.  Надані  банком виписки підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком  відповідача.
Крім того, представник ПАТ АБ «Укргазбанк»  подав апеляційну скаргу на додаткове рішення, в який просив додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.10.2024 скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви відповідача про розподіл судових витрат відмовити. Апелянт вважає оскаржуване додаткове рішення таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального  та процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу  представник ОСОБА_1 адвокат  Сільченко Т.І. просить апеляційну скаргу  залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін.
Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу  на додаткове рішення, представник відповідача адвокат  Сільченко Т.І. просила  відмовити  ПАТ АБ «Укргазбанк» у задоволенні апеляційної скарги, додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.
В судовому засіданні представник ПАТ АБ «Укргазбанк» адвокат Легезін О.Г.  просив апеляційні скарги задовольнити, рішення  та додаткове рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Представник ОСОБА_1 адвокат Сільченко Т.І. проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення і додаткове рішення залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення позивача та її представника, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено,  що 10.12.2007 між АТ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2203/730, відповідно до умов якого сума кредиту - 23000 доларів США. Процентна ставка за користування кредитом 12,5% річних. Строк повернення кредитних коштів до 09.12.2019.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що   станом на 07.05.2020  загальна сума заборгованості, що стягується банком, становить: 11658,91 доларів США - заборгованість по кредиту прострочена; 9273,85 доларів США з заборгованість по процентах прострочена.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що  наданий позивачем розрахунок заборгованості  не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки не є первинним бухгалтерським документом. Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені  згідно нормам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Порядок оформлення таких документів визначено Інструкцією про ведення касових операцій банками в Україні», затверджену постановою Національного банку України від 01.06.2011 № 174.
Оскільки представником позивача не надано суду оригінали первинних документів відносно видачі кредиту, тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку, є правильними.
Наданий банком розрахунок та виписка по  рахунку є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти.
Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором є обов`язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.
Частиною першою статті 627 ЦК України установлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.202, ч.1 ст.626 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором є домовленість двох або більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч.ч.1 та 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит, Банківський вклад.» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
У межах  кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.
За ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, щ обули передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом статей 629,525, 612, 611 ЦК України договір є обов`язковим  для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна  його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив,  якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Установлено, що  10.12.2007 між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2203/730,  за умовами якого банк надає позичальнику  кредит в сумі 23000 доларів США. Кредит надається строком з 10 грудня 2007 року по 09 грудня 2019 року  або по день визначений в п.3.3.11 цього договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5% річних ( п.1.1 договору). Комісія за відкриття позичкового рахунку - 1% від ліміту кредитної лінії, зазначено в п.1.1, що становить 230 доларів США. Оплата здійснюється у національній валюті України за курсом НБУ на день фактичної сплати або на дату укладання кредитного договору ( п.1.2 договору). Кредит надається на задоволення споживчих потреб позичальника ( п.1.4 договору).
За умовами договору банк зобов`язався відкрити позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_1 та надати  позичальнику кредитні кошти в сумі зазначеній в п.1.1 цього договору.
Відповідно до розділу 3.3 договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за його використання  та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки. Повернення суми кредиту  позичальник зобов`язується здійснювати щомісячно з 1-ого по 10-е число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/144 від суми отриманого кредиту , що становить 159,72 доларів США. 
Кошти для погашення заборгованості в першу чергу направляються  для оплати простроченої заборгованості по процентах за кредит, потім- простроченої заборгованості по кредиту, потім пені, потім строкової заборгованості по процентах за кредит. Сума, що залишилася, направляється для погашення кредиту ( п.3.3.8 договору).
Пунктом 6.4 кредитного договору передбачено, що  строк дії договору з моменту набрання ним юридичної сили по»09» грудня 2020 року (такий строк має бути більший, ніж на рік, за строк, на який видано кредит). 
Факт укладення ОСОБА_1 кредитного договору  останнім не заперечується, навпаки  ОСОБА_2 , звернувшись 15.02.2022 до АБ «Укргазбанк» з заявою про перерахунок заборгованості за кредитним договором № 2203/730 від 10.12.2007, підтвердив факт укладення  кредитного договору саме АБ «Укргазбанк». Крім того, в цій же заяві ОСОБА_2 підтвердив, що  сума виданого кредиту становить 23000 доларів США ( а.с.179-180 т.2).
Як убачається з наданих позивачем виписок по рахунках на ім`я ОСОБА_1 , відкритих  в АТ «Укргазбанк»,  10.12.2007 кошти  в сумі 23000 доларів США  обліковувалися на рахунку  № НОМЕР_2 ( а.с.38). 
Починаючи з 28 грудня 2007 року ОСОБА_1   вносив кошти на рахунок в банку, які останній спрямовував на погашення відсотків за користування кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку  та розрахунком заборгованості. Останній платіж ОСОБА_1 здійснений 16.04.2014.
Суми внесені ОСОБА_1 на  виконання його зобов`язань по кредитному договору, що відображені у виписках по рахунку, в такій же сумі відображені і у розрахунку заборгованості (а.с.39-41). Наприклад, 19.05.2009 на  погашення прострочених відсотків внесено 210.42 долари США і ця суму як така, що сплачена 19.05.2009 значиться у розрахунку заборгованості ( відповідно а.с. 40 (зворот) та а.с. 21 (розрахунок заборгованості).
Висновок суду першої інстанції про те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості  не є належним та допустимим доказом у справі, що  розрахунок та виписка по  рахунку є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами суму заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 10.12.2007,   є помилковим з огляду на наступне.
Верховний Суд у своїй постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц виснував, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно  до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно з зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій  є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Пунктом 62 Положення про організацію Бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 , виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника  підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру , а також заборгованість  по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.
Отже, за наявності в матеріалах справи  копії кредитного договору, укладеного 10.12.2007 між АТ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 , виписок по  рахунку відповідача  , розрахунку заборгованості, які є належними  та допустимими доказами,  висновок суду першої інстанції про недоведеність  позивачем позовних вимог  не відповідає  встановленим  обставинам. 
За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Встановивши, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит в обумовленій сумі, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача, останній свої зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув, проценти за користування  кредитними коштами в повному обсязі не сплатив, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Посилання сторони відповідача на положення  Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669,  відповідно до  положень якого,  до кредитних зобов`язань відповідача на час проведення АТО запроваджений мораторій щодо нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року, є безпідставними, оскільки   позивач не нараховував пеню та штрафи на основну суму заборгованості, що підтверджується як виписками по особовому рахунку, так і розрахунком заборгованості.
Що стосується додаткового рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.07.2024, то  таке підлягає скасуванню, оскільки основне рішення підлягає скасуванню, відповідно відсутні підстави для стягнення з ПАТ «Укргазбанк» судового збору, сплаченого ОСОБА_1   за подання апеляційної скарги на заочне рішення  Дзержинського міського суду Донецької області від 26 листопада 2020 року, яке було скасовано постановою Донецького апеляційного суду від 1 лютого 2022 року.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, 
суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства  «Акціонерний банк «Укргазбанк»  задовольнити.
Рішення Києво-Святошинського  районного суду Київської області від 2 липня 2024 року  скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 20 392,76 доларів США.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» судовий збір в сумі 18 604,30 грн.
Додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 8 жовтня 2024 року скасувати.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова складена 3 квітня 2025 року.
 
Суддя-доповідач:                                                        О.І. Шкоріна 
 
Судді:                                                                          Л.Д. Поливач 
 
                                                                                     А.М. Стрижеус