ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" березня 2025 р.                                                                  Справа №914/2786/22
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді                                                                                Бонк Т.Б.
Суддів                                                                                          Бойко С.М.
                                                                                                    Якімець Г.Г.
секретар судового засідання Шатан Т.О.
представники сторін:
прокурор: Слиш Г.С.,
позивача: не з`явився,
відповідача 1: Стернюк В.А.,
відповідача 2: Панчук Ю.Г.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Львівгаз Збут” б/н від 11.11.2024 (вх. суду № 01-05/2747/24 від 01.10.2024)
на рішення Господарського суду Львівської області від 02.10.2024 (повний текст складено 23.10.2024, суддя Король М.Р.)
у справі №914/2786/22
за позовом: Керівника Галицької окружної прокуратури м. Львова в інтересах держави в особі Львівської обласної ради, м. Львів
до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», м. Львів
відповідача 2: Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», м. Львів
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Департамент охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації, 
м. Львів
про: визнання недійсними додаткових угод, стягнення 1 191 714,46 грн, 
за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», м. Львів
до відповідача-1 (за зустрічним позовом): Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», м. Львів
відповідача-2 (за зустрічним позовом): Львівської обласної ради, м. Львів
про: стягнення 165 400,00 грн,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог позовної заяви і рішень судів попередніх інстанцій:
Керівник Галицької окружної прокуратури м. Львова в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна лікарня», Львівської обласної ради звернулись до Господарського суду Львівської області до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про  визнання недійсними додаткових угод №3 від 23.02.2021р., №4 від 21.05.2021р., №6 від 30.06.2021р., №8 від 21.07.2021р., №10 від 26.08.2021р. та №19 від 29.10.2021р. до Договору від 22.01.2021р. №41АВ797-964-21 про постачання природного газу за бюджетні кошти, стягнення 1 191 714,46 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами договору – Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» та ТзОВ «Львівгаз збут» укладено ряд додаткових угод до вищевказаного договору про постачання природного газу, якими, за відсутності підстав, визначених пунктом п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», зменшено обсяги поставки такого внаслідок збільшення його ціни.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» звернулось до Львівської обласної ради із зустрічним позовом про стягнення 165 400,00 гривень штрафних санкцій, підставою для застосування яких визначив п. п. 6.2.2., 6.2.3, 6.2.4 договору з врахуванням спірних додаткових угод.
Зокрема, зазначив, що відповідач за зустрічним позовом взяті на себе зобов`язання не виконав належним чином, оскільки допустив виникнення небалансів (різницю між фактичними обсягами поставленого газу та обсягами підтвердженого обсягу газу) за Договором в лютому-квітні та жовтні 2021 року.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.10.2024 у справі № 914/2786/22 первісний позов задоволено повністю:
-визнано недійсними додаткові угоди №3 від 23.02.2021р., №4 від 21.05.2021р., №6 від 30.06.2021р., №8 від 21.07.2021р., №10 від 26.08.2021р. та №19 від 29.10.2021р. до Договору №41АВ797-964-21 від 22.01.2021р. про постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, укладених між Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» (місцезнаходження: Україна, 79010, Львівська обл., місто Львів, вулиця Пекарська, будинок 54; ідентифікаційний код 01984263) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (місцезнаходження: Україна, 79039, Львівська обл., місто Львів, вул. Шевченка Т., будинок 111А; ідентифікаційний код 39594527);
-стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (місцезнаходження: Україна, 79039, Львівська обл., місто Львів, вул. Шевченка Т., будинок 111А; ідентифікаційний код 39594527) на користь Львівської обласної ради (місцезнаходження: Україна, 79008, Львівська обл., місто Львів, вулиця Винниченка, будинок 18; ідентифікаційний код 22340506) в дохід місцевого бюджету безпідставно отримані кошти в сумі 1 191 14,46 грн.
Здійснено розподіл судових витрат. У задоволені зустрічного позову відмовлено.
Суд попередньої інстанції дійшов висновку, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше, ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто, під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
За наведених обставин, місцевий господарський суд констатував про наявність правових підстав для визнання  недійсними додаткових угод №3 від 23.02.2021р., №4 від 21.05.2021р., №6 від 30.06.2021р., №8 від 21.07.2021р., №10 від 26.08.2021р. та №19 від 29.10.2021р. до Договору від 22.01.2021р. №41АВ797-964-21, укладених Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», такими що не породжують жодних правових наслідків для сторін, оскільки дані угоди суперечать пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
З огляду на те, що спірні додаткові угоди №3 від 23.02.2021р., №4 від 21.05.2021р., №6 від 30.06.2021р., №8 від 21.07.2021р., №10 від 26.08.2021р. та №19 від 29.10.2021р. до Договору від 22.01.2021р. № 41АВ797-964-21 підлягають визнанню недійсними та відповідно, не породжують правових наслідків, суд вказав, що підстава для оплати поставленого природного газу за цінами, встановленими у додаткових угодах, фактично відпала, а тому ТзОВ «Львівгаз збут» має обов`язок повернути грошові кошти в частині збільшеної ціни товару за недійсними додатковими угодами, як безпідставно набуте майно.
Щодо зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції вказав, що позивачем за зустрічним позовом не надано доказів на підтвердження реальності понесення останнім збитків, не доведено протиправної поведінки та причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та настанням збитків, тобто не доведено об`єктивну сторону правопорушення.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:
Не погодившись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю “Львівгаз Збут” звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 02.10.2024 у справі № 914/2786/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову та задоволити зустрічні позовні вимоги.
Скаржник вказує, що інтереси держави повинні насамперед захищати відповідні компетентні органи, а не прокурор. Так, суд першої інстанції безпідставно відмовив ТОВ “Львівгаз Збут” у задоволенні клопотання про повернення до підготовчого провадження та зупинення провадження у цій справі до перегляду Конституційним Судом України скарги ТОВ «Рейнір Бізнес Груп» щодо відповідності Конституції України приписів абзацу 1 ч. 3, абзаців 1, 2, 3 ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014.
На думку апелянта, внесені зміни до договору були обґрунтованими, документально підтвердженими, а збільшення цін відбулось з дотриманням ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Апелянт наголошує, що протягом лютого-жовтня 2021 року постійно відбувались коливання цін на ринку природного газу в сторону збільшення, що підтверджується довідками Львівської торгово-промислової палати та висновками експертів.
Крім того, судом першої інстанції, задовольняючи клопотання прокуратури про фактичну зміну позивача (Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня») на відповідача, не ставлячи жодної матеріально-правової вимог, порушено норми процесуального права.
Щодо відмови суду першої інстанції у задоволенні зустрічних позовних вимог, то на переконання скаржника, обов`язок постачальника довести факт понесення ним збитків та їх розміру не відповідає правовим нормам Правил постачання природного газу та покладає на постачальника додатковий тягар доведення обставин, доказування яких норми Правил не потребують. 

Сторони відзивів на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Львівгаз Збут” не подали.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2024 справу № 914/2786/22 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2024 у справі № 914/2786/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Львівгаз Збут” бн від 11.11.2024 (вх. суду № 01-05/2747/24 від 01.10.2024) на рішення Господарського суду Львівської області від 02.10.2024 у справі №914/2786/22.
Процесуальний хід розгляду справи відображено у відповідних ухвалах суду.
Зокрема, у судовому засіданні 25.02.2025 суд, в порядку ч.10 ст. 240 ГПК України постановив залишити без розгляду клопотання про зупинення провадження у справі від 03.02.2025 на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України.
Ухвала суду мотивована тим, що заявник звернувся з клопотанням про зупинення після вчинення апеляційним судом підготовчих дій, клопотань про поновлення строку на подання такого клопотання із зазначенням обґрунтувань неможливості заявлення клопотання про зупинення разом з апеляційною скаргою – апеляційному суду не подав.
Крім того, у судовому засіданні 11.03.2025 суд відмовив у клопотанні скаржника про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24. При цьому, відмовляючи у задоволенні поданого скаржником клопотання від 07.03.2025, суд виходив з такого.
Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульовано положеннями статей 227, 228 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.
Згідно із пунктом 7 частини 1 статті 228 ГПК України (яка регулює право, а не обов`язок суду зупинити провадження у справі) суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Відповідно до приписів частини 3 статті 195 ГПК України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1- 31 частини 1 статті 227 та пунктом 1 частини 1 статті 228 цього Кодексу.
Отже, пункт 7 частини 1 статті 228 ГПК України не підпадає під імперативні приписи ч. 3 ст. 195 ГПК України, відповідно не передбачено процесуальним законом зупиняти провадження у справі на стадії розгляду справи по суті у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Водночас згідно з частинами 1 та 2 статті 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Таким чином, виходячи з системного аналізу змісту положень частини 3 статті 195, частин 1 та 2 статті 270 ГПК України зупинення провадження у справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України допускається лише до початку розгляду (перегляду) апеляційним судом справи по суті. Близькі за змістом правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 01.02.2022 у справі №902/368/16, від 07.09.2023 у справі №910/15380/21, від 13.04.2023 у справі №914/2150/18, від 01.03.2024 у справі №  910/17615/20.
Відтак, враховуючи те, що 25.02.2025 апеляційний суд розпочав розгляд справи № 914/2786/22 по суті, а скаржник звернувся з клопотанням про зупинення – 07.03.2025, суд ухвалою від 11.03.2025, постановленою без оформлення окремого документа, відмовив у задоволенні клопотання апелянта про зупинення провадження у цій справі.
Також у судовому засіданні 11.03.2025, скаржник підтримав доводи апеляційної скарги, прокурор та відповідач 1 заперечили такі доводи, сторони надали суду пояснення. Львівська обласна рада, належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, явки уповноваженого представника не забезпечила.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з встановленими судом апеляційної інстанції обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:
На веб-сайті електронної системи публічних закупівель «PROZORRO. Публічні закупівлі» Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» (далі - КНП ЛОР «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» проведено процедуру відкритих торгів за номером UA-2020-11-20-015614-с щодо закупівлі 635 714,00 куб. м. газу. ДК 021:2015:09120000-6: Газове паливо - з очікуваною вартістю 3 977 363,00 грн. Джерело фінансування - місцевий бюджет.
За результатами проведеної процедури закупівлі переможцем визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» з КНП ЛОР «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» 22.01.2021р. уклало договір № 41АВ797-964-21 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (надалі - Договір). Відповідно до п. 1.2 Договору, річний плановий обсяг постачання газу - до 635 714, 00 куб. м.
Відповідно до п.6.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за Договором, сторони несуть відповідальність згідно з Договором і чинним законодавством України.
Відповідно до п.2.3 Договору, постачання та споживання підтверджених обсягів газу протягом місяця здійснюються, як правило, в рівномірному режимі, виходячи із середньодобової норми, яка визначається шляхом ділення місячного підтвердженого обсягу газу на кількість днів протягом цього місяця.
Відповідно до п.2.4 Договору, обсяг споживання природного газу споживачем у розрахунковому періоді не повинен перевищувати підтверджений обсяг природного газу. Допускається відхилення споживання обсягу природного газу протягом розрахункового періоду у розмірі +-10% від підтвердженого обсягу природного газу у відповідну газову добу.
Згідно з п.3.2 Договору, ціна одного кубічного метру природного газу без урахування податку на додану вартість на момент укладення даного Договору становить 5 21 3775,00 грн., крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0, 136576 грн. Податок на додану вартість становить 1,042775 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 6,25653 грн.
Відповідно до п.3.1 Договору, ціна, зазначена в п.3.2 Договору, може змінюватись протягом дії Договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього Договору. Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2 та 3.3 цього Договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим Договором.
Відповідно до пп. 6.2.2 п. 6.2 Договору, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг поставленого споживачеві газу буде перевищувати підтверджений обсяг газу на цей період (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), споживач сплачує постачальнику штраф за перевищення обсягу постачання газу, що розраховується за формулою: В=(Vф-Vп)*Ц*К де: Vф - обсяг фактично поставленого газу споживачу протягом розрахункового періоду за Договором; Vп - підтверджений обсяг газу на розрахунковий період; Ц- вартість газу за Договором; К- коефіцієнт, який дорівнює 0.1 (при цьому, якщо перевищення обсягу стало наслідком відмови в доступі до об`єкта споживача, у результаті чого постачальник не здійснив пломбування запірних пристроїв на газових приладах споживача, або Оператор ГРМ/ГТС не здійснив обмеження (припинення) розподілу/транспортування природного газу споживачу, або коли споживач не обмежив (припинив) споживання газу на письмову вимогу Постачальника, коефіцієнт дорівнює 1).
Відповідно до п. 6.2.3 п. 6.2 Договору, у випадку недотримання Споживачем щодобового споживання планового обсягу газу у місяці постачання, тобто у разі виникнення добового небалансу, Споживач зобов`язаний не пізніше 18 числа місяця, наступного за місяцем постачання, на підставі відповідного рахунку відшкодувати Постачальнику:
-у разі позитивного небалансу - суму різниці між вартістю природного газу без урахування компенсації вартості послуги доступу до потужності, визначеною за ціною згідно з пунктом 3.2. цього Договору та вартістю природного газу за маржинальною ціною продажу природного газу, зазначеною на сайті Оператора ГТС України за посиланням: https:/tsoua.com/.
-у разі негативного небалансу - суму різниці між вартістю природного газу, без урахування компенсації вартості послуги доступу до потужності, визначеною за ціною згідно з пунктом 3.2. цього Договору та вартістю природного газу за маржинальною ціною придбання природного газу, зазначеною на сайті Оператора ГТС України за посиланням: https:/tsoua.com/.
Згідно з п. 3.3 Договору, зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього Договору.
Відповідно до п.6.2.4 Договору, у разі відхилення в сторону збільшення добового обсягу споживання газу у порівнянні з підтвердженим обсягом споживання, Постачальник має право вимагати від Споживача сплати компенсації вартості послуги доступу до потужності у вигляді різниці між замовленим та спожитим обсягом, виходячи з подвійного розміру послуги доступу до потужності.
У разі відхилення в сторону зменшення добового обсягу споживання газу у порівнянні з підтвердженим обсягом, Споживач сплачує компенсацію вартості послуги доступу до потужності, виходячи з вартості замовленого обсягу природного газу на відповідну добу, незалежно від того, чи було повністю спожито заявлений обсяг природного газу.
В подальшому між КНП ЛОР «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» та ТзОВ «Львівгаз збут» укладено низку додаткових угод, якими збільшено первісну ціну товару в Договорі, у порівнянні з визначеною за результатами відкритих торгів.
Так, Додатковою угодою №1 від 22.01.2021р. до Договору, Сторони домовилися внести зміни до Договору, зменшивши суму Договору на 1 272 369,00 грн. Гранична сума Договору становила 2 705 000,00 грн.
Додатковою угодою №1 від 19.02.2021р. до Договору, сторони домовилися внести зміни до Договору, при цьому збільшено ціну за одиницю товару, без зміни суми договору, а саме: зменшено річний плановий обсяг постачання природного газу до 393 080, 0474 куб. м. та підвищено ціну за 1 куб. м. до 6,88155 грн. з ПДВ. 
Таким чином, за Додатковою угодою № 1 ціна на газ   збільшилася на 9,9% від ціни, визначеної Договором (6,881 55- 6 25653) : 6,25653 х 100 = 9,9 %.
Додатковою угодою №2 від 22.02.2021р. до Договору, сторони домовилися внести зміни до Договору, при цьому, збільшено ціну за одиницю товару, без зміни суми договору, а саме: зменшено річний плановий обсяг постачання природного газу до 362 385, 83 куб.м. та   підвищено ціну за 1 куб. м. до 7,46442 грн. з ПДВ, тобто ціна на газ збільшилась 19,3 % від ціни, визначеної Договором (7,46442-6,25653) : 6,25653 х 100 = 19,3 %.
Додатковою угодою №3 від 23.02.2021р. до Договору, сторони домовилися внести зміни до Договору, при цьому, збільшено ціну за одиницю товару, без зміни суми договору, а саме: зменшено річний плановий обсяг постачання природного газу до 330 041,87 куб.м. та підвищено ціну за 1 куб.м. до 8,19593 грн. з ПДВ, тобто ціна на газ збільшилась на 30,9 % від ціни, визначеної договором (8,19593-6,25653) : 6,25653 х 100 = 30,9%.
Додатковою угодою №4 від 21.05.2021р. до Договору, сторони домовилися внести зміни до Договору, при цьому, збільшено ціну за одиницю товару, без зміни суми договору, а саме: збільшено річний плановий обсяг постачання природного газу до 454 300,54 куб.м. та підвищено ціну за 1 куб. м. до 9,01470 грн. з ПДВ, тобто ціна на газ збільшилась на 44 % від ціни, визначеної Договором (9,01470 - 6,25653) :6,25653 х 100 = 44%.
Додатковою угодою №5 від 23.06.2021р. до Договору, сторони домовилися внести зміни до Договору, а саме: зменшено річний плановий обсяг постачання природного газу до 153 221,79 куб.м. та підвищено ціну за 1 куб.м. до 9,91527 грн. з ПДВ, тобто ціна на газ збільшилась на 58,4 % від ціни, визначеної Договором (9,91527-6,25653) : 6,25653 х 100 = 58,4%.
Додатковою угодою №6 від 30.06.2021р. до Договору, сторони домовилися внести зміни до Договору, а саме: річний плановий обсяг постачання природного газу збільшено до 284 699,94 куб.м. та підвищено ціну за 1 куб.м. до 10,9058055 грн. з ПДВ, тобто ціна на газ збільшилась на 74,3 % від ціни, визначеної Договором (10,9058055-6,25653) : 6,25653 х 100 = 74,3%.
Додатковою угодою №7 від 15.07.2021р. до Договору, сторони домовилися внести міни до Договору, а саме: річний плановий обсяг постачання природного газу зменшено до 283 129 куб.м. та підвищено ціну за 1 куб.м. до 11,99529547 грн. з ПДВ, тобто ціна на газ збільшилась на 91,7 % від ціни, визначеної Договором (11,99529547-6,25653): 6,25653 х 100 = 91,7%.
Додатковою угодою №8 від 21.07.2021р. до Договору, Сторони домовилися внести зміни до Договору, а саме: річний плановий обсяг постачання природного газу зменшено до 261 449,87 куб.м. та   підвищено ціну за 1 куб.м. до 13,19362549 грн. з ПДВ, тобто ціна на газ збільшилась на 110,8 % від ціни, визначеної Договором (13,19362549-6,25653):6,25653 х 100 = 110,8%.
Додатковою угодою № 9 від 20.08.2021р. до Договору, Сторони домовилися внести зміни до Договору, а саме: річний плановий обсяг постачання природного газу зменшено до 251 497,78 куб. м. та підвищено ціну за 1 куб.м. до 14,51166868 грн. з ПДВ, тобто ціна на газ збільшилась на 131 ,9 % від ціни, визначеної Договором (14,51166868- 6,5653) : 6,25653 х 100 = 131,9 %.
Додатковою угодою №10 від 26.08.2021р. до Договору, Сторони домовилися внести зміни до Договору, а саме: річний плановий обсяг постачання природного газу зменшено до 243 489, 49 куб.м. та підвищено ціну за 1 куб.м. до 15,96138438 грн. з ПДВ, тобто ціна на газ збільшилась на 155,1 % від ціни, визначеної Договором (15,96138438-6,25653) : 6,25653 х 100 = 155,1 %.
Додатковою угодою №11 від 20.09.2021р. до Договору, Сторони домовилися внести зміни до Договору, а саме: річний плановий обсяг постачання природного газу зменшено до 236 277,42 куб.м. та підвищено ціну за 1 куб.м. до 17,55592668 грн. з ПДВ, тобто ціна на газ збільшилась на 180,6 %   від ціни, визначеної Договором   (17,55592668-6,25653) : 6,25653 х 100 = 180,6 %.
Додатковою угодою №12 від 23.09.2021р. до Договору, Сторони домовилися внести зміни до Договору, а саме: зменшено річний плановий обсяг постачання природного газу до 228 712 36 куб.м. та підвищено ціну за 1 куб.м. до 19,30976376 грн. з ПДВ , тобто ціна на газ збільшилась на 208,6% від ціни, визначеної Договором (19,30976376-6,25653) : 6,25653 х 100 = 208,6 %.
Додатковою угодою №13 від 24.09.2021р. до Договору, Сторони домовилися внести зміни до Договору, а саме: зменшено річний плановий обсяг постачання природного газу до 221 834,40 куб.м. та підвищено ціну за 1 куб.м. до 21,23880916 грн. з ПДВ, тобто ціна на газ збільшилась на 239,4% від ціни, визначеної Договором   (21,23880916-6,25653) : 6,25653 х 100 = 239,4 %.
Додатковою угодою №14 від 29.09.2021р. до Договору, Сторони домовилися внести зміни до Договору, а саме: зменшено річний плановий обсяг постачання природного газу до   215 581,14 куб.м. та підвищено ціну за 1 куб.м. до 23,36056620 грн. з ПДВ, тобто ціна на газ збільшилась на 273,3 % від ціни, визначеної Договором   (23,36056620-6,25653) : 6,25653 х   100 = 273,3 %.
Додатковою угодою №15 від 20.10.2021р. до Договору, Сторони домовилися внести зміни до Договору, а саме: зменшено річний плановий обсяг постачання природного газу до   209 108,52 куб.м. та підвищено ціну за 1 куб.м. до 25,69428676 грн. з ПДВ, тобто ціна на газ збільшилась на 310,6 % від ціни, визначеної Договором (25,69428676-6,25653) : 6,25653 х 100 = 310,6 %.
Додатковою угодою №16 від 22.10.2021р. до Договору, Сторони домовилися внести зміни до Договору а саме: зменшено річний плановий обсяг постачання природного газу до 204 142,63 куб.м. та підвищено ціну за 1 куб.м. до 28,26114601 грн. з ПДВ, тобто ціна на газ збільшилась на 351,7 % від ціни, визначеної Договором (28,26114601-6,25653) : 6,25653 x 100 = 351,7%.
Додатковою угодою №17 від 27.10.2021р. до Договору, Сторони домовилися внести зміни до Договору, а саме: зменшено річний плановий обсяг постачання природного газу до 199 627,78 куб.м. та підвищено ціну за 1 куб.м. до 31,0844345 грн. з ПДВ, тобто ціна на газ збільшилась на 396,8 % від ціни, визначеної Договором (31,0844345-6,25653) : 6,25653 х 100 = 396,8 %.
Додатковою угодою №18 від 28.10.2021р. до Договору, Сторони домовилися внести зміни до Договору, при цьому, збільшено  ціну за одиницю товару, без зміни суми договору, а саме: зменшено річний плановий обсяг постачання природного газу до 195 523,91 куб.м. та підвищено ціну за 1 куб.м. до 34,1897695 грн. з ПДВ, тобто ціна на газ збільшилась на 446,4 % від ціни, визначеної Договором (34,1897695-6,25653) : 6,25653 х 100 = 446,4 %.
Додатковою угодою №19 від 29.10.2021р. до Договору, Сторони домовилися внести зміни до Договору, при цьому збільшено ціну за одиницю товару, без зміни суми договору, а саме: зменшено річний плановий обсяг постачання природного газу до 191 791,87 куб.м. та підвищено ціну за 1 куб.м. до 37,6053275 грн. з ПДВ, тобто ціна на газ збільшилась на 501 % від ціни, визначеної Договором (37,6053275-6,25653) : 6,25653 х 100 = 501 %.
При цьому, зі змісту Додаткових угод слідує, що компенсація вартості послуги доступу до потужності в сумі 0,1 36576 грн. залишалась незмінною.
Додатковою угодою №20 від 17.12.2021р. до Договору, Сторони домовилися внести зміни до Договору, зменшивши суму Договору на 107 525,96 грн. Гранична сума Договору становила 2 597 474,04 грн.
Додатковою угодою №21 від 20.12.2021р., Сторони вирішили відмовитись від виконання Договору та вважати його припиненим з 12.11.2021р. за взаємною згодою.
Отже, Додатковою угодою №3 від 23.02.2021р., №4 від 21.05.2021р., № 6 від 30.06.2021р. №8 від 21.07.2021р., №10 від 26.08.2021р. та №19 від 29.10.2021р., зменшено обсяги постачання та збільшено ціну за одиницю газу з 6,25653 грн. до 37,6053275 грн. 
Щодо інших додаткових угод, то постачання та оплата газу по зазначених у них цінах, не здійснювалася, відповідно такі не зазначено предметом позову.
Обсяг спожитого газу упродовж лютого 2021 року на підставі акта   приймання-передачі   природного газ №ЗЛВ 107586 від   15.03.2021р.   за   завищеною   ціною   відповідно   до Додаткової угоди №3 від 23.02.2021р. склав 51 616,8 тисяч кубічних метрів газу, ціна на який   відповідно до Договору   складала б 6,25653 грн. з ПДВ, тобто КНП ЛОР «ЛОІКЛ» повинно   було   за   відповідний   обсяг   спожитого   газу   сплатити 322 942,058 грн. натомість сплатило фактично 423 047, 68 грн. (51 616,8 тисяч кубічних метрів газу за ціною 8,19593 грн. з ПДВ)    Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за лютий 2021 року складає (423 047, 68 грн. - 322 942,058 грн. = 100 105, 622 грн.
Крім цього, обсяг спожитого газу на підставі акта приймання-передачі природного газу №ЗЛВ 81025304 від 09.04.2021р. за завищеною ціною відповідно до угоди №3 від 23.02.2021р. склав 51 284,74 тисяч кубічних метрів газу, ціна на який   відповідно   до Договору   складала   б 6,25653 грн. з ПДВ, тобто   КНП ЛОР «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» повинно   було   за   відповідний     обсяг     спожитого     газу     сплатити 320 864,514 грн., натомість сплатило фактично 420 326,14 грн. (51 284,74 тисяч кубічних метрів газу за ціною 8,19593 грн. з ПДВ).
Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за березень 2021 року складає (420 326,14 грн. - 320 864,514 грн.) = 99 461,626 грн.
Також, обсяг спожитого газу на підставі акта приймання-передачі природного газу № ЗЛВ 81032866 від 14.05.2021р. за завищеною ціною відповідно до угоди №3 від 23.02.2021р. склав 41 235,18 тисяч кубічних метрів газу, ціна на який   відповідно   до Договору   складала   б 6,25653 грн. з ПДВ, тобто КНП ЛОР «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» повинно   було     за     відповідний     обсяг     спожитого     газу     сплатити 257 989,141 грн., натомість сплатило фактично 337 960,64 грн. (41 235,18 тисяч кубічних метрі в газу за ціною 8,19593 грн. з ПДВ).
Таким чином, сума надмірно сплачених   коштів   за   квітень   2021   року     складає     (337 960,64     грн.     - 257 989,141 грн.) = 79 971,49 грн.
Відповідно до акта   приймання-передачі   природного     газу   №ЗЛВ 81040197 від 11.06.2021р. за завищеною ціною відповідно до угоди №4 від 21.05.2021р. обсяг спожитого газу склав 4 912,26 тисяч кубічних метрів газу,   ціна   на   який   відповідно   до   Договору складала б 6,25653 грн. з ПДВ, тобто КНП ЛОР «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» повинно було за відповідний обсяг спожитого газу сплатити 30 733,70 грн., натомість сплатило фактично   44 282,56 грн.   (4   912,26   тисяч   кубічних   метрів   газу   за   ціною 9,01470 грн. з ПДВ).
Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за травень 2021   року   складає (44 282,56   грн. - 30 733, 70 грн.) = 13 548,86 грн.
На підставі акта приймання-передачі природного газу № ЗЛВ 8101047016 до Договору на постачання природного газу від 22.01.2021р. №41АВ797-964-21 КНП ЛОР «ЛОІКЛ» були перераховані кошти ТзОВ «Львівгаз збут»   в сумі 17     124,52 грн. за поставку 1 570,22 м.куб. газу по ціні   10,9058055 грн. за м.куб. з ПДВ, при цьому, що дана ціна була визначена оспорюваною Додатковою угодою №6 від 30.06.2021р.
Таким чином, сума зайво сплачених коштів за червень 2021 року становить 7 488,09 грн., оскільки 1 540,22   м.куб.   х   6.25653 грн. за 1   м.куб. з врахуванням   ПДВ становить 9 636,43 грн., а сплачено 17     124,52 грн.
На підставі акта приймання-передачі природного газу №ЗЛВ 81053762 від 18.08.2021р. до     Договору       на     постачання       природного   газу   від 22.01.2021р. №41АВ797-964-21     КНП ЛОР «ЛОІКЛ» були   перераховані     кошти ТзОВ «Львівгаз збут»   в сумі 16 597,98 грн. за поставку 1 258,03 м.куб. газу по ціні 10,9946879 грн. за м. куб. без врахування ПДВ, при цьому, дана ціна була визначена оспорюваною Додатковою угодою №8 від 21.07.2021р.
Таким чином, сума зайво сплачених коштів за липень 2021 року   становить 8 727,08 грн., оскільки 1 258 03 м.куб. х 6,25653 грн. за м.куб. з врахуванням ПДВ становить 7 870 90 грн.   а сплачено   16 597,98 грн.
На підставі   акта приймання-передачі   природного   газу №ЗЛВ 81060140 від 08.09.2021р. до Договору   на   постачання     природного       газу  від       22.01.2021р. №41АВ797-964-21     КНП ЛОР «ЛОІКЛ»   були     перераховані кошти ТзОВ «Львівгаз збут»   в сумі 17 697,18 грн. за поставку 1 108,75 м. куб. газу по ціні 15,96138438 грн.   за м. куб. з   ПДВ, при цьому, дана ціна була визначена оспорюваною додатковою угодою №10 від 26.08.2021р.
Таким чином, сума зайво сплачених коштів за серпень 2021 року становить 10 760,26 грн., оскільки   1 108,75 м. куб. х 6,25653 грн. за м. куб. з врахуванням ПДВ становить 6 936, 92 грн., а сплачено 17 697,18 грн.
Разом з цим, обсяг спожитого газу на підставі акта приймання-передачі природного газу №ЗЛВ 81073417 від 10.11.2021р. за завищеною ціною відповідно до Додаткової угоди №19 від 29.10.2021р. склав 27 804,94 тисяч кубічних метрів газу, ціна на який   відповідно   до Договору   складала   б 6,25653   грн. з ПДВ, тобто КНП ЛОР «ЛОІКЛ» повинно   було   за     відповідний     обсяг     спожитого     газу     сплатити 173 962,441 грн., натомість сплатило фактично 1 045 613,88 грн.   (27 804,94 тисяч кубічних метрі в газу за ціною 37,6053275 грн. з ПДВ).
Таким чином, сума надмірно сплачених коштів за жовтень 2021 року складає (1 045 613,88 грн. - 207 547,75 грн.) = 871 651,43 грн.
Водночас, матеріали справи містять наступні документи:
-Копію цінової довідки Львівської торгово - промислової палати №19-09/157 від 16.02.2021р., в якій приведена вартість природного газу на трьох європейських хабах до кордону України, станом на 02.02.2021р. та   09.02.2021р., тобто до укладення оспорюваної Додаткової угоди № 3 від 23.02.2021р. 
  В ціновій   довідці   Львівської   торгово-промислової палати   №19-09/157 від 16.02.2021р.   вказано джерело   інформації - сайт ТБ «Українська енергетична біржа» https ://www.ueex.com. ua/exchange-quotations/.Завдання: надання інформаційної довідки про динаміку зміни ціни природного газу у відсотковому відношенні на європейських хабах NCG, TTF, Gaspool (приведена вартість до кордону України) між 02.02.2021р. та 09.02.2021р., станом на дату видачі довідки.
Вивченням інформації, розміщеної на вебсайті   ТБ   «Українська енергетична біржа» https://www.ueex.corn.ua /exchange-quotations/ з`ясовано, що впродовж лютого, в тому числі, в період часу з 01.01.2021р. до 23.02.2021р. на вищевказаних   європейських   хабах NCG,TTF, Gaspool, станом на 02.02.2021р. та 09.02.2021р. були   найвищі   показники   вартості.
  В   той   же   час, як вказав прокурор,     замовником   вказаної   цінової   довідки   № 19-09/157 ТзОВ «Львівгаз   збут»   надано   завдання   надати   інформаційну   довідку   про   динаміку зміни ціни природного газу у відсотковому   відношення   на європейських хабах CG,TTF, Gaspool,   в   той   же   час   з   невідомих   причин   упущено     ще   один європейський хаб CEGH, вартість на якому, зокрема, станом на запитувані дати ТзОВ «Львівгаз збут» була найнижчою поміж усіх інших європейських хабів та відомості   про який розміщені на тому ж вебсайті ТБ «Українська енергетична біржа» https://www.ueex.corn.ua/exchange-quotations/. Зокрема, вартість газу за тис.куб.м. на європейському хабі CEGH, станом 02.02.2021р. становила 9     286, 36 грн. 09.02.2021р. – 9 471 ,46 грн.
-Копію цінової довідки Львівської торгово - промислової палати №19-09/163 від 17.02.2021р., яка містить інформацію про те, що вартість природного газу на внутрішньому ринку України у період з 01.02.2021р. становила 8200-960,00 грн./тис. куб. м. (ціна вказана з урахуванням ПДВ).
-Копію   цінової довідки  Львівської торгово-промислової палати №19-09/415 від 14.05.2021р., в якій приведена вартість природного газу на трьох європейських хабах до кордону України, станом на 01.04.2021р. та 30.04.2021р.
-Копію цінової довідки Львівської   торгово – промислової палати   №19-09/537 від 23.06.2021р.,   в якій   приведена   вартість   природного   газу   на трьох європейських хабах до кордону України, станом на 01.06.2021р. та 15.06.2021р.
-Копію цінової   довідки   Львівської торгово – промислової палати №19-09/614 від 15.07.2021р., в якій приведена вартість природного газу на трьох європейських хабах до кордону України, станом на 24.06.2021р. та 12.07.2021р.
-Копію цінової довідки Львівської торгово – промислової палати №19-09/704 від   16.08.2021р., в якій приведена вартість  природного газу на європейському хабі TTF до кордону України, станом на 29.07.2021р. та 13.08.2021р.
Разом з тим, матеріали справи містять також висновок експерта №2206/2 від 22.06.2021р., в якому досліджено коливання ціни на газ на трьох європейських хабах   між 01.06.2021р. і 15.06.2021р. та вказана середньозважена ціна газу станом на 15.06.2021р.
А також, висновок експерта №1308/3 від 13.08.2021р., в якому досліджено коливання ціни на газ на європейському хабі TTF (приведена вартість до кордону України) між 29.07.2021р. і 13.08.2021р. та вказана середньозважена ціна газу станом на 29.07.2021р.
Відповідно до інформації Головного управління статистики у Львівській області від 15.04.2022р. №13-06/519/10-21, ціна на природний газ для побутових споживачів з урахування тарифу на розподіл (доставку) природного газу у Львівській області з січня по квітень   2021   року   не змінювалась   та   становила 900 60,00 грн. за 100 куб.м., а вже з травня по грудень   2022 року ціна на газ становила 1000,60 грн. за 100 куб м.
Крім того, окружною прокуратурою 07.04.2022р. скеровано листа за №14.50/105-2143ВИХ-22   до Західного офісу   Держаудитслужби   про   виявлені порушення п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Проте, листом від 18.04.2022р. за №131317-17/1806-2022 Західним офісом Держаудитслужби надано відповідь про відсутність підстав для проведення моніторингу процедури закупівлі UA-2020-11-20-015614-с, оскільки моніторинг проводиться протягом проведення процедури закупівлі, укладення договору та його дії.

Щодо підстав звернення прокурора у цій справі.
Так, стаття 131-1 Конституції України передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (ч.3 ст.53 ГПК України).
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст.174 ГПК (ч.4 ст.53 ГПК України).
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (ч.5 ст.53 ГПК України).
Положення щодо представництва інтересів держави прокурором у суді закріплені у ст.23 Закону «Про прокуратуру».
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч.3 ст.23 Закону «Про прокуратуру»).
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (постанови від 27.02.2019 у справі №761/3884/18, від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц, від 20.07.2022 у справі №910/5201/19, від 05.10.2022 у справах №923/199/21 та №922/1830/19).
Разом з тим, наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва (ч.4 ст.23 Закону «Про прокуратуру»).
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Водночас невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 8.11 постанови від 28.09.2022 у справі № 483/448/20 дійшла такого висновку: «У кожному випадку звернення до суду в інтересах держави перед тим, як визначити коло відповідачів, прокурор має встановити насамперед: а) суб`єкта, якому належать повноваження звертатися до суду за захистом відповідного права або інтересу; б) ефективний спосіб захисту такого права чи інтересу; в) залежно від установленого - коло відповідачів. При цьому слід мати на увазі, що вимогу про визнання недійсним договору може заявити як його сторона, так й інша заінтересована особа.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст.23 Закону «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо про причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Розглядаючи спір судом першої інстанції встановлено, що Галицькою окружною прокуратурою міста Львова на адресу Львівської обласної ради скеровано запит від 26.05.2022р. №14.50/105-3670 вих-22 щодо встановлених порушень та вжитих заходів, спрямованих на стягнення коштів до бюджету. У відповідь на запит окружної прокуратури Управління майном спільної власності Львівської обласної ради із посиланням на Положення та Статут зазначило, що ні Львівська обласна рада, ні Управління майном спільної власності Львівської обласної ради, як окремі юридичні особи не можуть виступати суб`єктами владних повноважень, до компетенції яких віднесені представницькі   повноваження щодо захисту інтересів КНП ЛОР «ЛОІКЛ».
Відтак, Львівська обласна рада, будучи компетентним органом, головним розпорядником бюджетних коштів для закупівлі комунальним підприємством природного газу, що є стороною спірних правовідносин, був обізнаний про порушення вимог чинного законодавства у сфері публічних закупівель за наслідками укладення оспорюваної додаткової угоди до договору поставки, мав повноваження для звернення до суду із відповідною позовною заявою, але не вжив жодних заходів протягом розумного строку.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що прокурор вірно визначив, що Львівська обласна рада є особою, за рахунок бюджетних коштів якої створено та здійснюється діяльність відповідача - 2. 
Отже, укладенням оспорюваних додаткових угод до договору порушено матеріальні інтереси відповідної ради, оскільки з урахуванням цих угод комунальний заклад «Комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня»,», який створений Львівською обласною радою на основі її кошторису та за рахунок бюджету, отримав менше природного газу у порівнянні з основним договором за вищою ціною.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась таким.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно статті 509 ЦК України  зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
За змістом статей 525, 526 цього Кодексу одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом статті 11 цього Кодексу цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.
Згідно зі статтями 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно з частиною 4 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
За змістом частини 5  статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції чинній на час укладення оспорюваних додаткових угод) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (пункт 2 цієї частини).
Таким чином системний аналіз положень пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі»  дає підстави для висновку про те, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися (подібний висновок наведений у постановах Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 927/636/21, від 07.12.2022 у справі № 927/189/22, від 16.02.2023 у справі №903/383/22).
При цьому, надані ТзОВ «Львівгаз збут» перед укладенням додаткової угоди цінові довідки на підтвердження факту коливання цін не обґрунтовують, чому відповідне підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору за ціною, запропонованою замовнику на тендері та/або чому виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним, та що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання тендерної пропозиції). До того ж, відповідні довідки не можуть бути підставою для збільшення ціни за одиницю товару в сукупному більше, ніж на 10%, від визначеної у договорі ціни.
Інформація у наданих цінових довідках не містить відомостей щодо динаміки ціни на природний газ, відсутній аналіз вартості ціни газу на внутрішньому ринку на конкретну дату у порівнянні з попередніми періодами чи будь-які інші дані, які б підтверджували коливання   ціни природного газу на ринку, у зв`язку з чим не містять належного обгрунтування для зміни істотних умов Договору на підставі п. 2. ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Також наявні в матеріалах справи висновки експертів не містять жодних посилань на коливання ціни на предмет закупівлі за договором №41АВ797-964-21 від 22.01.2021р., або обґрунтування коливання ціни на такі товари упродовж періодів між укладеним договором і додатковими угодами та не можуть бути використані для підтвердження коливання цін на ринку товарів.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, викладено висновок про те, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі (пункт 56).
Задовольняючи позовні вимоги прокурора, місцевий господарський суд вказав про те, що укладаючи договір сторонами визначено ціну за товар. Проте після укладення договору сторонами договору підписано додаткові угоди до договору та збільшено вартість товару, зменшивши кількість товару, що належить поставити, з порушенням порядку визначеному у частині 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
З огляду на вказане, місцевий господарський суд зробив обґрунтований висновок, що оспорювані додаткові угоди суперечать вимогам статті 41 Закону «Про публічні закупівлі» та положенням статті 203, 215 Цивільного кодексу України, відповідно підлягають визнанню недійсними. Оскільки спірні додаткові угоди до договору підлягають визнанню недійсними, підстава для оплати поставленого природного газу за ціною, встановленою у додаткових угодах, фактично відпала, а тому, сплачені грошові кошти за такими додатковими угодами у розмірі 1 191 714,46 грн, необхідно повернути раді, як засновнику комунального закладу, отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо зустрічних позовних вимог.
Позивачем за зустрічним позовом було заявлено до стягнення штрафні санкції, підставою для застосування яких визначено п.п. 6.2.2., 6.2.3, 6.2.4 договору з урахуванням спірних додаткових угод.
Як було встановлено судами, сторонами обумовлено, що відповідно до пп. 6.2.2 п. 6.2 Договору, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг поставленого споживачеві газу буде перевищувати підтверджений обсяг газу на цей період (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), споживач сплачує постачальнику штраф за перевищення обсягу постачання газу, що розраховується за формулою: В=(Vф-Vп)*Ц*К де: Vф - обсяг фактично поставленого газу споживачу протягом розрахункового періоду за Договором; Vп - підтверджений обсяг газу на розрахунковий період; Ц- вартість газу за Договором; К- коефіцієнт, який дорівнює 0.1 (при цьому, якщо перевищення обсягу стало наслідком відмови в доступі до об`єкта споживача, у результаті чого постачальник не здійснив пломбування запірних пристроїв на газових приладах споживача, або Оператор ГРМ/ГТС не здійснив обмеження (припинення) розподілу/транспортування природного газу споживачу, або коли споживач не обмежив (припинив) споживання газу на письмову вимогу Постачальника, коефіцієнт дорівнює 1).
Відповідно до п. 6.2.3 Договору, у випадку недотримання Споживачем щодобового споживання планового обсягу газу у місяці постачання, тобто у разі виникнення добового небалансу, Споживач зобов`язаний не пізніше 18 числа місяця, наступного за місяцем постачання, на підставі відповідного рахунку відшкодувати Постачальнику:
-у разі позитивного небалансу - суму різниці між вартістю природного газу без урахування компенсації вартості послуги доступу до потужності, визначеною за ціною згідно з пунктом 3.2. цього Договору та вартістю природного газу за маржинальною ціною продажу природного газу, зазначеною на сайті Оператора ГТС України за посиланням: https:/tsoua.com/.
-у разі негативного небалансу - суму різниці між вартістю природного газу, без урахування компенсації вартості послуги доступу до потужності, визначеною за ціною згідно з пунктом 3.2. цього Договору та вартістю природного газу за маржинальною ціною придбання природного газу, зазначеною на сайті Оператора ГТС України за посиланням: https:/tsoua.com/.
Відповідно до п.6.2.4 Договору, у разі відхилення в сторону збільшення добового обсягу споживання газу у порівнянні з підтвердженим обсягом споживання, Постачальник має право вимагати від Споживача сплати компенсації вартості послуги доступу до потужності у вигляді різниці між замовленим та спожитим обсягом, виходячи з подвійного розміру послуги доступу до потужності.
Так, Закон України "Про ринок природного газу" визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав-сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу, за змістом ч.1 ст.4 якого державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства.
Регулятор - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (п.32 ч.1 ст.1 Закону "Про ринок природного газу").
Згідно з пунктами 1, 10 ч.1 ст.3 Закону України "Про ринок природного газу" ринок природного газу функціонує на засадах вільної добросовісної конкуренції, крім діяльності суб`єктів природних монополій, та за принципом, зокрема, щодо забезпечення високого рівня захисту прав та інтересів споживачів природного газу, у тому числі забезпечення першочергового інтересу безпеки постачання природного газу, зокрема шляхом диверсифікації джерел надходження природного газу; відповідальності суб`єктів ринку природного газу за порушення правил діяльності на ринку природного газу та умов договорів.
Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу (ч.3 ст.12 Закону "Про ринок природного газу").
Постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами (ч.1 ст.12 Закону "Про ринок природного газу").
Правила постачання природного газу затверджуються Регулятором після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства і є обов`язковими для виконання всіма постачальниками та споживачами (ч.4 ст.12 Закону "Про ринок природного газу").
Пункт 2 розд.І Правил №2496 передбачає, що дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб та операторів газорозподільної системи / газотранспортної системи.
Постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем (п.3 розд.І Правил №2496).
У розд.VIІ Правил №2496 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин у цій справі (редакція з 29.10.2022)) визначено порядок відшкодування збитків та вирішення спорів.
Статтею 1 розд.VІІ Правил постачання природного газу визначено, що відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим (крім споживачів, постачання яким здійснюється в рамках виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу на підставі статті 11 Закону України «Про ринок природного газу»), постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках:
1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період;
2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою В = (Vф - Vп) x Ц х K.
Таким чином, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, правова природа відповідальності за недотримання планових обсягів постачання є відмінною, ніж застосована позивачем.
Отже, з огляду на положення чинного законодавства щодо обов`язковості умов укладеного між сторонами договору, з врахуванням положень Закону України «Про ринок природного газу», в якому визначені істотні умови договору про постачання природного газу, зокрема, порядок відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання, а також здійснення постачальником нарахування збитків за формулою та в порядку, визначеному договором та Правилами постачання природного газу, та здійснення належного повідомлення споживача про заподіяння та нарахування збитків шляхом складання та направлення акта-претензії, постачальник природного газу має право на відшкодування споживачем збитків за перевищення/зменшення фактично спожитого обсягу природного газу, що відрізняється від замовленого споживачем обсягу.
Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 25.03.2021р. у справі № 910/4608/20 та від 21.09.2021р. у справі № 904/6992/20, постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.06.2022р. у справі №904/6994/20.
Як правильно зауважено судом попередньої інстанції, існує сформована практика суду касаційної інстанції щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах щодо відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику природного газу із урахуванням приписів розділу VI Правил постачання природного газу, викладена у постановах Верховного Суду від 25.03.2021р. у справі № 910/4608/20, від 25.08.2021р. у справі № 911/3215/20, від 21.09.2021р. у справі № 904/6992/20,     від 26.10.2021р. у справі № 904/6985/20 та від 16.12.2021р. у справі № 911/3214/20, від 20.01.2022р. у справі № 908/21/21, від 26.01.2022р. у справі № 914/617/21, від 20.01.2022р. у справі № 911/77/21, постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.06.2022р. у справі №904/6994/20.
Враховуючи наведене, визначення в договорі штрафу, а не збитків не звільняє позивача від обов`язку доведення в діях відповідача складу цивільного правопорушення, зокрема його об`єктивної сторони, а саме: протиправне діяння (дія чи бездіяльність), його шкідливі наслідки (збитки); причинно-наслідковий зв`язок між діянням і шкідливим результатом (збитками).
Верховний Суд у постанові від 01.11.2023 у справі №911/1893/22, де предметом спору було стягнення, зокрема, штрафу за споживання газу у більшому та меншому обсягах (за відповідні місяці у спірному періоді) від підтверджених обсягів постачання газу, погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що визначена сторонами договору у підпунктах 6.2.2, 6.2.3 відповідальність за своєю правовою природою належить до збитків, відшкодування яких передбачено розд.VII Правил №2496, та які нараховуються за формулою та в порядку, встановленими зазначеними Правилами. З огляду на вказане колегія суддів вважала, що позивач, який є постачальником природного газу для потреб непобутових споживачів, мав довести факт понесення збитків та їх розмір; вину заподіювача шкоди та причинного зв`язку між діями заподіювача та настанням збитків.
Однак, ТОВ «Львівгаз збут» не надало та матеріали справи не містять доказів на підтвердження реальності понесення останнім збитків, не доведено протиправної поведінки та причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та настанням збитків, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні зустрічного позову у цій справі.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).
На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 02.10.2024 у справі № 914/2786/22 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції:
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). 
Відтак, згідно з ст. 129 ГПК України сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Львівгаз Збут” бн від 11.11.2024 (вх. суду № 01-05/2747/24 від 01.10.2024)– залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Львівської області від 02.10.2024 у справі № 914/2786/22 – залишити без змін.
3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції – покласти на скаржника.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.
5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повну постанову складено 24.03.2025.

Головуючий суддя                                                                                Т.Б. Бонк

суддя                                                                                                     С.М. Бойко

суддя                                                                                                    Г.Г. Якімець