УХВАЛА
 
03 квітня 2025 року
м. Київ
 
справа № 2318/2751/12
провадження № 61-4192ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 листопада                    2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 04 березня                  2025 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ фінанс» про заміну сторони у виконавчому провадженні,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс» звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, в якій просило замінити стягувача - ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, боржником за яким є                    ОСОБА_1 , на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс».
Заява обґрунтована тим, що 29 квітня 2013 року рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 2318/2751/12 стягнуто                із ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 11п/10/2008-840 від 21 січня 2008 року у розмірі 55 760,72 доларів США, що еквівалентно 445 399,90 грн та судові витрати в сумі 3 219,00 грн.
12 червня 2014 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області видано виконавчий лист № 2318/2751/12, 2/705/103/13 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 55 760,72 доларів, що еквівалентно  445 399,90 грн, та судові витрати в сумі 3 219,00 грн.
27 січня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 за вказаним виконавчим листом. 
Постановою головного державного виконавця відділу ДВС у м. Умань Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 01 грудня                    2021 року поновлено виконавче провадження № НОМЕР_1, згідно яким з ОСОБА_1 стягується на користь ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» заборгованість в сумі 55 760,72 доларів США, що еквівалентно 445 399,90 грн, та судові витрати в сумі 3 219,00 грн. Борг на даний час не погашено.
30 квітня 2024 року між ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» та ТОВ «ФК «Централ Фінанс» укладено договір № 07/24 про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 11п/10/2008-84 від 21 січня 2008 року, за умовами якого всі права вимоги ТОВ «ФК «Інвест Кредо» до боржника - ОСОБА_1 , перейшли до ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс».
30 квітня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс» перерахувало в рахунок оплати по договору № 07/24 про відступлення права вимоги на користь ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» грошові кошти в сумі 399 000,00 грн. 
Таким чином, 30 квітня 2024 року до ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс» на підставі договору відступлення прав вимоги перейшли існуючі станом на 30 квітня 2024 року права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 11п/10/2008-84 від 21 січня 2008 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 
Уманський міськрайонний суд Черкаської області ухвалою від 21 листопада 2024 року заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні задовольнив. 
Замінив стягувача - ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, боржником за яким є: ОСОБА_1 , на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс». 
Черкаський апеляційний суд постановою від 04 березня 2025 року ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 листопада                  2024 року залишив без змін. 
01 квітня 2025 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 листопада                    2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 04 березня                  2025 року та закрити провадження у справі.   
Касаційна скарга мотивована тим, що ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс» вже зверталося з аналогічною заявою про заміну сторони виконавчого провадження, тому провадження у справі підлягає закриттю з підстав, визначених пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України. 
Перевіривши доводи касаційної скарги, оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі з огляду на наступне.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.
У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша, друга статті 442 ЦПК України).
Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «По виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни боржника внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.
Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.
Процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.
Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Отже, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Водночас, заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, в тому числі, до відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.
 
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.
Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.
Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.
Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення.
Як вже зазначалося, на стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 201/16014/13-ц (провадження № 61-9098сво20) вказано, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) зроблено висновок, що особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.
Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.
Суди встановили, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 квітня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на                           користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором                             № 11п/10/2008-840 від 21 січня 2008 року у розмірі 55 760,72 доларів США, що еквівалентно 445 399,90 грн та судові витрати в сумі 3 219,00 грн.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 травня 2021 року замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2318/2751/2012,                         виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області про  стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором                      № 11п/10/2008-840 від 21 січня 2008 року із стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо».
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 лютого 2022 року за заявою ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» видано дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість по кредитному договору у розмірі 55 760,72 доларів США, що еквівалентно 445 399,90 грн, та судові витрати в розмірі 3 219,00 грн. 
12 травня 2022 року виконавчий лист та копія ухвали суду від 03 лютого  2022 року направлений на адресу заявника ТОВ «ФК «Інвест-Кредо».
Згідно з договором про відступлення прав вимоги № 07/24 року від 30 квітня 2024 року ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс», а останнє набуло право вимоги за кредитним договором № 11п/10/2008-84 від 21 січня 2008 року, за яким боржником є                    ОСОБА_1 
30 квітня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс» перерахувало в рахунок оплати по договору № 07/24 про відступлення права вимоги на користь ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» грошові кошти в сумі 399 000,00 грн. 
Встановивши, що ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором від 21 січня 2008 року № 11п/10/2008-84, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 , суди попередніх інстанцій правильно виходили з наявності підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні. 
Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають та зводяться до незгоди заявника з їх змістом та власного тлумачення норм матеріального та процесуального права.
Так, суд апеляційної інстанції вірно зазначив про те, що аргументи ОСОБА_1 щодо необхідності закриття провадження у справі з підстав, визначених пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України є необґрунтованими, оскільки судами вирішувалось процесуальне питання про заміну сторони у виконавчому провадженні, яке не стосується вирішення спору по суті заявлених вимог.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК Україниу разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з частинами п'ятою та шостою статті 394 ЦПК Українипитання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючисьчастинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК УкраїниВерховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 листопада 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 04 березня 2025 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ фінанс» про заміну сторони у виконавчому провадженні.
Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                  Є. В. Петров 

А. І. Грушицький 

І. В. Литвиненко